ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
08 липня 2026 року 	Справа № 280/2562/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач), в якій позивач просить: 
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги, у зв`язку з переїздом на нове місце служби;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення та 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, а саме дружину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) в інший населений пункт.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 19.03.2014 по 28.12.2017, з 12.09.2018 по 29.08.2022, у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 30.08.2022 по 30.11.2025, які перебували на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_6 . Позивач неодноразово звертався з рапортами про виплату підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби, однак ні відповіді на свої рапорти ні виплати матеріальної допомоги у зв`язку з переміщенням повивач не отримав. Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує права та законні інтереси позивача. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 30 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду без повідомлення та виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що для виплати підйомної допомоги та добових на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали на нове місце військової служби в інший населений пункт, до рапорту додаються: копії сторінок паспорта громадянина України з даними про прізвище, ім`я, по батькові, реєстрацію попереднього місця проживання і реєстрацію нового місця проживання повнолітніх членів сім`ї військовослужбовця, завірені підписом військовослужбовця; довідки про реєстрацію та про зняття з реєстрації місця проживання членів сім`ї військовослужбовця (якщо такої інформації немає в паспорті громадянина України, якщо паспорт у формі картки або його немає), виданої уповноваженим органом реєстрації проживання громадян. Однак, згідно відміток у паспорті про місце проживання дружини позивача, остання не змінювала місце проживання. Інших документів, які долучаються як докази про переїзд члена сім`ї позивача – дружини ОСОБА_2 , також не вбачається. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме довідки від 12.04.2022 №2330-5000992038 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 .
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, установив наступні обставини. 
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 19.03.2014 по 28.12.2017, з 12.09.2018 по 29.08.2022, у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 30.08.2022 по 30.11.2025, які перебували на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до довідки від 08.12.2025 №2330-5003905257 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/ перебування: АДРЕСА_2 
Відповідно до довідки від 12.04.2022 №2330-5000992038 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання/ перебування: АДРЕСА_2 .
Відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 (по стройовій частині) від 30.11.2025 №353, позивача з 30.11.2025 виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_8 та всіх видів забезпечення.
В матеріалах справи містяться копії рапортів позивача про виплату матеріальної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби.
Так, згідно з рапортом від 31.07.2025, зареєстрованим ІНФОРМАЦІЯ_9 31.07.2025 вх.№7445/к, позивач звернувся з рапортом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 , в якому просив виплатити матеріальну допомогу у зв`язку з переїздом на нове місце служби. В рапорті зазначено наступне: «… перебував на службі в ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_4 ). Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 29.08.2022 №271 переведено до ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_5 ). На час переїзду ІНФОРМАЦІЯ_9 фактично знаходився в місті Запоріжжя. В зв`язку з переїздом до нового місця служби, виникла необхідність у матеріальній допомозі для вирішення питань, пов`язаних з переїздом. Разом зі мною до нового місця служби переїхала моя дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 на час переїзду перебував за кордоном. Додатки: копія паспорта ОСОБА_1 ; копія ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ; інформаційне повідомлення (з наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 29.08.2022 №271) про призначення на посаду в ІНФОРМАЦІЯ_9 ; копія наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 від 30.08.2022 №151 про прийняття посади в ІНФОРМАЦІЯ_5 ; копія посвідчення офіцера; копія паспорта ОСОБА_2 ; копія ідентифікаційного коду ОСОБА_2 ; довідка про склад сім`ї.».
Відповідно до рапорту від 13.10.2025, зареєстрованим ІНФОРМАЦІЯ_9 13.10.2025 вх.№10393/к, позивач звернувся з рапортом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 , в якому просив виплатити матеріальну допомогу у зв`язку з переїздом на нове місце служби. В рапорті зазначено наступне: «…перебував на службі в ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_4 ). Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 29.08.2022 №271 переведено до ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_5 ). На час переїзду ІНФОРМАЦІЯ_9 фактично знаходився в місті Запоріжжя. В зв`язку з переїздом до нового місця служби, виникла необхідність у матеріальній допомозі для вирішення питань, пов`язаних з переїздом. Разом зі мною до нового місця служби переїхала моя дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 на час переїзду перебував за кордоном. Додатки: копія паспорта ОСОБА_1 ; копія ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ; інформаційне повідомлення (з наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 29.08.2022 №271) про призначення на посаду в ІНФОРМАЦІЯ_9 ; копія наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 від 30.08.2022 №151 про прийняття посади в ІНФОРМАЦІЯ_5 ; копія посвідчення офіцера; копія паспорта ОСОБА_2 ; копія ідентифікаційного коду ОСОБА_2 ; довідка про склад сім`ї.».
22.10.2025 позивач звернувся з рапортом (зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_9 22.10.2025 вх.№10733/к) до начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 , в якому просив надати письмову відповідь протягом трьох діб про результати розгляду та прийнятого рішення за його рапортами від 31.07.2025 №7443/П, від 31.07.2025 №7445/К, від 13.10.2025 №10393/К.
26.11.2025 позивач звернувся з рапортом (зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_9 26.11.2025 вх.№12054) до начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 , в якому зазначив, що станом на 26.11.2025 не отримано ні матеріальної допомоги, ні відповіді про відмову на свої рапорти від 31.07.2025 №7445/К, від 13.10.2025 №10393/К, від 22.10.2025 №10733/К в частині отримання матеріальної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби (до ІНФОРМАЦІЯ_10 ). Позивач просив врахувати факт невиплати матеріальної допомоги в наказі про його звільнення з військової служби.
Представник позивача звернулась з адвокатським запитом від 10.01.2026 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 , в якому просила надати копію відповіді на рапорт від 31.07.2025, що зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_9 31.07.2025 вх.№174445/К, витяг з наказу про звільнення зі служби ОСОБА_1 
ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 15.01.2026 надіслав копію наказу про звільнення ОСОБА_1 . Стосовно рапорту про підйомну допомогу, повідомлено, що в ІНФОРМАЦІЯ_12 станом на 14.01.2026 не зареєстровано.
Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати підйомної допомоги, у зв`язку з переїздом на нове місце служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
За приписами п. 1 частини 3 статті 9-1 Закону №2011-ХІІ визначено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.
Також аналогічні норми містяться і у пункті 1 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 № 45 (далі - Порядок №45).
Пунктом 2 Порядку №45 встановлено, що право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає:
на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду;
на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів;
на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.
Згідно з п. 3 Порядку № 45, розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.
Виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем відповідно до навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.
У наказі зазначаються дата та номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).
Військовослужбовцям, які на дату прибуття до іншого населеного пункту перебувають у розпорядженні відповідного командира, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється після призначення їх на посади та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби в цьому населеному пункті.
Відповідно до п. 5 Порядку №45 підйомна допомога та добові в разі переїзду на нове місце військової служби на членів сім`ї військовослужбовця виплачуються на підставі наказу командира військової частини із зазначенням у ньому нарахованої суми до виплати, який видається на підставі рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби із застосуванням автоматичних (автоматизованих) систем опрацювання даних за умови наявності (використання) таких систем у військовій частині (установі).
Крім того, у наказі зазначається, чи є дружина (чоловік) військовослужбовцем.
У разі необхідності командир, який видає наказ про виплату відповідної допомоги, може організувати перевірку достовірності даних про переїзд членів сім`ї військовослужбовця до його нового місця військової служби.
Для цього його наказом створюється комісія з перевірки факту переїзду членів сім`ї військовослужбовця до його нового місця військової служби.
Результати оформлюються актом перевірки факту переїзду членів сім`ї військовослужбовця до його нового місця військової служби (за формою, визначеною в додатку до цього Порядку).
Якщо дружина і чоловік є військовослужбовцями, підйомна допомога на кожного з них виплачується за новим місцем їх військової служби, на членів сім`ї - з місячного грошового забезпечення одного з них (за їх бажанням).
Згідно з п. 6, 7 Порядку №45, підйомна допомога та добові виплачуються на членів сім`ї військовослужбовця, які на дату їх приїзду на нове місце служби військовослужбовця зазначені в його особовій справі, а саме:
на дружину (чоловіка) незалежно від віку і працездатності, шлюб з якою (яким) зареєстрований до дати прибуття військовослужбовця на нове місце служби або прийому (призову) на військову службу за контрактом (призовом);
на дітей військовослужбовця і його дружини (чоловіка), у тому числі усиновлених, які не досягли повноліття (в тому числі непрацездатних незалежно від віку);
на непрацездатних батьків або усиновителів військовослужбовця та його дружини (чоловіка).
Поняття “непрацездатні” визначено Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Підйомна допомога та добові у разі переїзду на нове місце військової служби на членів сім`ї військовослужбовця також виплачуються:
1) після прийому військовослужбовців строкової військової служби на військову службу за контрактом;
2) у разі призначення військовослужбовців після закінчення військових навчальних закладів на посади у військові частини в населеному пункті за місцем дислокації цього військового навчального закладу, якщо члени сім`ї не переїжджали до військовослужбовця в період його навчання у цьому військовому навчальному закладі;
3) якщо члени сім`ї переїхали у зв`язку зі службовими переміщеннями військовослужбовців не безпосередньо на нове місце їх служби, а до інших розташованих поблизу місця служби населених пунктів. У разі переїзду членів сім`ї із зазначених пунктів безпосередньо до місця служби військовослужбовців підйомна допомога вдруге не виплачується.
Приписами п. 8 Порядку №45 визначено, що підйомна допомога військовослужбовцям, у тому числі на членів сім`ї, виплачується не більш як за два переїзди військовослужбовця протягом календарного року, пов`язані з призначенням на посади чи передислокацією військової частини (підрозділу).
Таким чином, із аналізу наведених вище норм чинного законодавства слідує, що військовослужбовці, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший на нове місце дислокації військової частини, мають право на виплату їм підйомної допомоги.
Як убачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 29.08.2022 №271 позивача було переведено для подальшого проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_8 . При цьому, на момент переведення фактичним місцем дислокації ІНФОРМАЦІЯ_8 у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, та тимчасовою окупацією м. Пологи, було місто Запоріжжя, що сторонами не заперечується.
Таким чином, проходження позивачем військової служби після переведення здійснювалося в іншому населеному пункті, ніж той, у якому він проходив службу до переведення, що відповідає передбаченим статтею 9-1 Закону №2011-ХІІ та Порядком №45 умовам виникнення права на отримання підйомної допомоги.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач неодноразово звертався із рапортами від 31.07.2025 та 13.10.2025 про виплату підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби, а також подавав подальші рапорти щодо результатів їх розгляду.
Вказані рапорти зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_13 , що підтверджується відповідними відмітками про їх реєстрацію.
Разом з тим, доказів прийняття за результатами розгляду зазначених рапортів будь-якого рішення, видання відповідного наказу або надання позивачу мотивованої письмової відповіді відповідачем до суду не надано.
Натомість листом від 15.01.2026 відповідач повідомив, що станом на 14.01.2026 рапорт у ІНФОРМАЦІЯ_6 не зареєстрований.
Однак такі обставини, на думку суду, не можуть свідчити про належне виконання відповідачем покладених на нього обов`язків, оскільки з матеріалів справи встановлено факт подання позивачем відповідних рапортів до ІНФОРМАЦІЯ_8 , який перебував на фінансовому забезпеченні відповідача.
Суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність підстав для виплати підйомної допомоги на дружину позивача через незміну нею зареєстрованого місця проживання.
Так, відповідач посилається виключно на відсутність у паспорті дружини позивача відмітки про реєстрацію нового місця проживання.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи.
Відповідно до довідки від 08.12.2025 №2330-5003905257 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/ перебування: АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки від 12.04.2022 №2330-5000992038 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання/ перебування: АДРЕСА_2 .
Відповідно до статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Отже, зазначена довідка є належним доказом, який підтверджує факт переміщення особи та її фактичне місце проживання.
При цьому Порядок №45 не містить виключного переліку документів, якими може підтверджуватися факт переїзду членів сім`ї військовослужбовця.
Більше того, пунктом 5 Порядку №45 прямо передбачено, що у разі необхідності командир військової частини має право організувати перевірку достовірності даних щодо переїзду членів сім`ї військовослужбовця шляхом створення відповідної комісії.
Таким чином, у разі виникнення сумнівів щодо факту переїзду дружини позивача відповідач був наділений повноваженнями здійснити відповідну перевірку, однак доказів проведення такої перевірки матеріали справи не містять.
Натомість відповідач обмежився формальним посиланням на відсутність у паспорті дружини позивача відмітки про реєстрацію нового місця проживання, не надавши оцінки іншим документам, що підтверджують її фактичне переміщення.
Суд враховує, що під час розгляду справи представником позивача надано довідку про взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на облік як внутрішньо переміщеної особи, яка підтверджує її фактичне проживання у місті Запоріжжі.
Водночас суд зазначає, що відповідно до положень статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45, питання про виплату підйомної допомоги вирішується командиром (начальником) військової частини шляхом видання відповідного наказу, на підставі поданого військовослужбовцем рапорту та документів, необхідних для вирішення питання про призначення такої виплати. При цьому Порядком №45 передбачено право командира у разі необхідності організувати перевірку достовірності відомостей щодо переїзду членів сім`ї військовослужбовця до нового місця військової служби.
Як установлено судом, рапорти позивача не були розглянуті по суті, не прийнято жодного рішення за результатами їх розгляду, не видано відповідного наказу, а також відповідач не скористався наданим Порядком №45 правом на проведення перевірки факту переїзду членів сім`ї позивача у разі виникнення сумнівів щодо поданих ним документів. Отже, відповідач не виконав покладений на нього законом обов`язок щодо належного розгляду звернення військовослужбовця.
Разом з тим суд виходить із того, що вирішення питання щодо призначення підйомної допомоги, оцінка достатності поданих документів, проведення у разі необхідності перевірки факту переїзду членів сім`ї військовослужбовця, видання відповідного наказу та визначення конкретного розміру підйомної допомоги належать до компетенції відповідача як суб`єкта владних повноважень. 
Адміністративний суд не вправі підміняти собою суб`єкта владних повноважень та втручатися у дискреційні повноваження останнього поза межами перевірки їх здійснення на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
За таких обставин належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду рапортів позивача про виплату підйомної допомоги та зобов`язання відповідача розглянути зазначені рапорти відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку №45 та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Згідно з вимогами ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати між сторонами не розподіляються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», доказів понесення інших судових витрат не надано. 
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/ перебування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нерозгляду рапортів ОСОБА_1 про виплату підйомної допомоги.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути рапорти ОСОБА_1 про виплату підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце військової служби, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти відповідне рішення згідно з вимогами Закону №2011-XII та Порядку №45.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова