ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/3392/25	Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/830/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
за участі секретаря - Дідух М.Є. 
без участі сторін, належним чином
повідомлених про день, час та місце розгляду справи, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу №601/3392/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», інтереси якого представляє Русин Юрій Юрійович, на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2026 року, ухваленого суддею Мочальською В.М., повний текст якого складено 23 квітня 2026 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Західна агровиробнича компанія” до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю “ПрофАгроТрейд” про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «ПрофАгроТрейд» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди в нового орендаря, скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки та стягнення судових витрат. 
В обґрунтування позовних посилається на те, що 08.04.2013 СТОВ «Агро-Лан» уклало з ОСОБА_1 договір оренди землі, на підставі якого набуло право оренди земельної ділянки площею 0,377 га, кадастровий номер 6123482900:01:001:0940, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва).
Додатковою угодою від 04.07.2018 до Договору (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) сторону Орендаря змінено на ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Згідно з пунктом 8 вказаного вище договору, він укладений строком на 7 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору, а після закінчення цього строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Строк дії договору - 04.07.2025.
ТОВ «Західна агровиробнича компанія» надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення № 2061 від 03.04.2025 про намір продовжити дію договору оренди землі. До цього листа додано два оригінальних примірника додаткової угоди про продовження дії договору, підписані зі сторони орендаря.
Проте, обгрунтованої відповіді на вищевказаний лист відповідачка не надала, тобто не скористалася правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення та не заперечила проти продовження договору на новий строк. При цьому позивач належним чином виконував свої обов`язки за договором оренди.
Разом з тим, на право оренди спірної земельної ділянки проведено державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 60709832. ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у позивача, з ТОВ «ПрофАгроТрейд». З урахуванням того, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія»» належно виконувало свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором строк повідомило орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, воно має право на поновлення договору на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі».
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2026 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофАгроТрейд» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди в нового орендаря та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки - відмовлено.
Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофАгроТрейд» 5 000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Західна агровиробнича компанія», інтереси якого представляє Русин Юрій Юрійович подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Кременецького районного суду від 23.04.2026 в частині стягнення із ТОВ “Західна агровиробнича компанія” на користь ОСОБА_1 та ТОВ “ПрофАгроТрейд” витрат на професійну правничу допомогу по 5000 грн, скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Витребувати у Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» (ЄДРПОУ 20953647, адреса: 65059, Україна, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Краснова, будинок 6/1) банківську виписку по рахунку НОМЕР_1 Адвокатського бюро «ОЛЕНИ ІВАНЬКО «ФАКТУМ» про зарахування 10 000 грн на підставі платіжної інструкції №5992 від 05.03.2026, платник ТОВ «ПрофАгроТрейд» (код 40561094).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що в мотивувальній частині рішення суду, як на підставу для часткового задоволення заяв адвоката Іванько О.С. компенсації витрат на правову допомогу, суд посилається на те, що відповідно до платіжної інструкції №5992 від 05.03.2026 року слідує, що ТОВ «ПрофАгроТрейд» здійснило оплату Адвокатському бюро «Олени Іванько «ФАКТУМ» в розмірі 10000 грн.
Разом з тим, в наданій суду копії платіжної інструкції №5992 від 05.03.2026 графа підпис платника – не містить ні власноручного, ні електронного підпису. Окрім того, відсутній статус виконання даного платежу, а виписку по рахунку до справи не додано, що також викликає обґрунтовані сумніви щодо вчинення платежу.
На платіжній інструкції відсутні реквізити (до прикладу: QR код) за якими можна перевірити в реальному часі інформацію про здійснену операцію.
А, відтак вказують, що оформлена платіжна інструкція з порушенням порядку встановленого Національним банком України ставить під обґрунтований сумнів здійснення самої банківської операції щодо зарахування зазначених в ній грошових коштів на рахунок адвокатського бюро. 
Таким чином, суд не взяв до уваги ту обставину, що не доведено доказами фактичного понесення витрат на послуги адвоката ні від ТОВ «ПрофАгроТрейд», ні від ОСОБА_1 . Скаржник вважає за необхідне звернутися до суду із клопотанням про витребування інформації та документів від зазначених нижче банківських установ з огляду на їх істотне значення для правильного вирішення даної справи та неможливість отримання даних доказів самостійно враховуючи поняття банківської таємниці.
Також, звертають увагу суду, що позивач з аналітичної IT-платформи «VKURSI» довідався, що адвокат Іванько Олена Сергіївна здійснюючи на договірних засадах адвокатське представництво та отримуючи гонорар (з наданих документів 10000 грн) є водночас учасником (співзасновником) компанії ТОВ «Профагротрейд» та володіє 50% статутного капіталу (копію структури власності ТОВ «Профагротрейд» додає).
За таких обставин витрати на правничу допомогу фактично формуються всередині самого товариства та не можуть розглядатися як незалежні витрати на залучення стороннього професійного представника. Окрім того, директор ТОВ «Профагротрейд» Іванько Олександр Петрович перебуває у сімейних відносинах з Іванько Оленою Сергіївною, що однозначно вказує на зацікавленість у стягненні з позивача необґрунтовано завищеної суму за надання адвокаткою правової допомоги власному підприємству.
Вказані обставини свідчать про наявність тісних особистих та майнових зв`язків між представником та особою, інтереси якої вона представляє. Така пов`язаність однозначного вплинула на фактичність та реальність понесених витрат на правничу допомогу.
Звертають увагу суду, що у додатку до договору про надання правничої допомоги Іванько О.С. визначає вартість кожної дії щодо представництва нею ТОВ «ПрофАгроТрейд», зокрема ознайомлення та вивчення документів наданих клієнтом, консультація клієнта та інше, але водночас фактично Іванько О.С. і є тим самим клієнтом та здійснює представництво як відповідача 1, так і відповідача 2, дублюючи при розрахунках ті самі дії та рахуючи витрати за обома відповідачами одночасно. Таким чином, виплата адвокатського гонорару є штучним створенням витрат, з метою їх обґрунтування для подальшого стягнення їх через суд з позивача.
Представник заявника окрім того вважає, що стягнуті витрати на професійну правничу допомогу на користь відповідачів у загальному розмірі 10000 гривень з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» є неспівмірними з фактично наданими послугами адвокатом, нерозумними та такими які ґрунтуються на підставі сфальсифікованих документів. 
Додатково, звертають увагу суду на те, що дана справа не потребує великої правової кваліфікації щодо визначеного предмету спору, не відзначається підвищеною складністю, не потребує проведення значного обсягу доказової роботи, залучення експертів чи аналізу великої кількості документів, адвокат Іванько О.С. не брала участі в судових засіданнях, виступала єдиним представником від двох відповідачів у справі, нею була підготовлена незначна кількість документів у цій справі, адвокат, нехтуючи вимогами професійної етики та стандартами адвокатської діяльності, використовує сумнівні платіжні документів, що свідчить про недобросовісність та порушення принципів законності й доброчесності. Отже, вважають, що при розгляді судом першої інстанції і ухвалені рішення в рамках стягнення правової допомоги судом першої інстанції не було досліджено всіх обставин справи та сам суд віднісся до розгляду справи поверхнево.
Від представника відповідачів - адвоката Іванько О.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ТОВ “Західна агровиробнича компанія” залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Вказують, що у апеляційній скарзі, представник позивача зазначає, що із платіжної інструкції №5992 від 05.03.2026 року неможливо встановити реальність здійсненої операції, оскільки відсутній підпис платника, відсутній статус виконання даного платежу, а також до матеріалів справи не долучено виписку по рахунку, що на думку заявника викликає сумніви щодо вчинення платежу. Вважають, що вказані доводи апеляційної скарги є необгрунтованими , оскільки наявна в матеріалах справи платіжна інструкція містить всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суми цифрами; призначення платежу, що відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, звертають увагу, що вказана платіжна інструкція одержана через систему «клієнт - Інтернет - банк», а тому є достовірним доказом.
Зазначають, що електронний платіжний документ при наявності всіх реквізитів, встановлених правовими нормами, підтверджує здійснення платежу. Підтвердження відповідності електронної форми платіжного доручення його оригіналу, який прийнятий в платіжні системи «клієнт- банк» та «клієнт-Internet-банк», не вимагає додаткового засвідчення банком (вчинення підтверджуючого напису, підпису, скріплених відтиском печатки).
Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.12.2022 у справі № 380/8259/20 та від 28.07.2022 року у справі № 380/5389/20.
Щодо доводів апелянта, що в платіжній інструкції відсутні дані щодо виконання платежу, то зазначають, що вказані доводи не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються змістом самої платіжної інструкції №5992 від 05.03.2026 року. Так, у наданій платіжній інструкції міститься відповідна позначка банківської установи про виконання платежу, що підтверджує проведення банківської операції та зарахування грошових коштів у встановленому порядку.
Таким чином, твердження представника позивача про відсутність даних щодо виконання платежу є необґрунтованими, не відповідають фактичним даним, наявним у матеріалах справи, та фактично спрямовані на викривлення змісту доказів і введення суду в оману щодо належності та допустимості поданої платіжної інструкції як доказу здійснення платежу.
Щодо доводів представника заявника щодо сумнівів про вчинення платежу через відсутність виписки по рахунку, то вказують, що чинне законодавство не встановлює виключного переліку документів, якими може підтверджуватися факт оплати. Отже, платіжна інструкція, яка містить усі необхідні реквізити та позначку банківської установи про виконання платежу, є належним та допустимим доказом здійснення відповідної банківської операції.
Щодо доводів апеляційної скарги, що представник відповідачів, адвокат Іванько О.С. є учасником компанії ТОВ «ПрофАгроТрейд» та володіє 50% статутного капіталу, то зазначають, що факт того, що адвокат Іванько О.С. є співзасновником товариства, не свідчить про відсутність у відповідача ТОВ «ПрофАгроТрейд» права на відшкодування витрат на правничу допомогу.  Звертають увагу, що чинне законодавство України не містить обмежень щодо участі адвоката у діяльності юридичної особи, інтереси якої він представляє. Крім того, така обставина сама по собі не впливає на правовий статус адвоката як незалежного суб`єкта надання професійної правничої допомоги та не нівелює факту надання відповідних послуг. Більше того, правовідносини з надання правничої допомоги виникли на підставі договору про надання правової допомоги, який укладений між Адвокатським бюро «Олени Іванько «ФАКТУМ» та клієнтом, товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофАгроТрейд». У межах таких правовідносин адвокат діє як самостійний професійний суб`єкт, а не як орган чи структурний підрозділ юридичної особи, навіть якщо він є її співзасновником.
Звертають увагу суду, що Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, вимоги щодо несумісності, серед них не передбачено заборони для адвоката бути засновником підприємств, установ чи організацій.
Крім того, вказують, що відповідно до статті 59 Конституція України кожен має право на професійну правничу допомогу та є вільним у виборі захисника своїх прав. Таким чином, відповідач ТОВ «ПрофАгроТрейд» мав та має право на отримання правничої допомоги, право на вільний вибір адвоката та в подальшому на відшкодування понесених витрат.
Відповідно до практики Верховного Суду, вирішальним при розподілі витрат на правничу допомогу є встановлення їх реальності, необхідності та розумності, а не оцінка тих чи інших зв`язків між адвокатом та клієнтом. У даному випадку у матеріалах справи містяться належні та допустимі докази, які
підтверджують факт надання правової допомоги ТОВ «ПрофАгроТрейд», обсяг наданих послуг та їх оплату, що свідчить про реальне понесення відповідних витрат відповідачем ТОВ «ПрофАгроТрейд». Таким чином, доводи представника заявника про протиправність відшкодування витрат на правничу допомогу з підстав того, що адвокат є співзасновником товариства, є юридично безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону та суперечать усталеній судовій практиці.
Крім того, перебування адвоката у сімейних відносинах із директором ТОВ «ПрофАгроТрейд» - взагалі не стосується суті спору, а вказане заперечення спрямоване на уникнення компенсації відповідачу ТОВ «ПрофАгроТрейд» фактично понесених витрат, що суперечить підходу Верховного Суду та чинній судовій практиці.
Щодо доводів представника зааявника, що у матеріалах справи відсутні належні докази фактичної сплати відповідачем, Далекою Ольгою Самійлівною, грошових коштів адвокату то звертають увагу суду, що дані щодо платника не мають жодного правового наслідку так, як Верховним Судом сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Зазначають, що сторонами договору про надання правової допомоги № 107/25 від 24.11.2025 року погоджено, що оплата наданої правової (правничої) допомоги адвокатським бюро з представництва інтересів клієнта у суді першої інстанції здійснюватиметься після винесення остаточного рішення по справі, яке набрало законної сили. 
Враховуючи зазначене, вказані доводи представника заявника не відповідають фактичним обставинам справи та спрямовані на уникнення обов`язку щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо доводів апеляційної скарги, що адвокат Іванько О.С. у даній справі представляє інтереси одночасно двох відповідачів у межах однієї справи , що виключає необхідність подвійного обсягу роботи адвоката, то звертають увагу суду що відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу та є вільним у виборі захисника своїх прав. Таким чином, відповідачі мали та мають право на отримання професійної правничої допомоги, право на вільний вибір адвоката та в подальшому на відшкодування понесених витрат, незалежно від того, що їх інтереси у справі представляє один і той самий адвокат. Обмеження права на відшкодування понесених витрат шляхом фактичного зменшення або невідшкодування витрат лише з підстав спільності правової позиції чи предмета спору суперечило б конституційним гарантіям права на правничу допомогу.
Крім того, вказують, що відповідачі є самостійними учасниками процесу та є самостійними суб?єктами права на отримання професійної правничої допомоги.
Надання правничої допомоги кільком особам, навіть у межах одного провадження, передбачає здійснення адвокатом окремих дій в інтересах кожного клієнта, зокрема: проведення консультацій погодження правової позиції, підготовку та узгодження процесуальних документів, що не виключає можливості відшкодування витрат кожному відповідачу окремо.
Відтак доводи позивача про «подвійний розмір» витрат є припущеннями та не підтверджені належними доказами того, що заявлені витрати не відповідають фактичному обсягу наданих послуг або є нерозумними. В даному випадку вказані твердження є лише суб?єктивною оцінкою позивача та спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що представник відповідачів надав правові послуги відповідачам.
Вказують, що правова позиція щодо цього неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зазначаючи, що саме по собі представництво інтересів кількох осіб одним адвокатом не є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу кожному з них, за умови підтвердження фактичності понесених витрат.
Крім того, Верховний Суд наголошує, що при вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд має виходити з критеріїв реальності, необхідності та розумності витрат, а обов?язок доведення їх неспівмірності покладається на сторону, яка заявляє відповідні заперечення.
Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що заявлені відповідачами витрати є надмірними або такими, що не відповідають фактичному обсягу наданих послуг.
Таким чином, беручи до уваги, що відповідачами понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджено належними та допустимими доказами, які були подані суду своєчасно, Кременецьким районним судом Тернопільської області рішення від 23 квітня 2026 року у справі №601/3392/25 було прийнято рішення на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, що свідчить, що вказане рішення є законним та обґрунтованим. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції врахував вимоги процесуального закону, зокрема критерії співмірності та розумності таких витрат, обсяг наданих правничих послуг, складність справи та фактичний обсяг виконаної роботи, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про їх стягнення.
При цьому, ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів, які б свідчили про невідповідність визначеного судом розміру витрат принципам розумності та співмірності або про їх явну надмірність.
Щодо клопотання позивача про витребування доказів, то вважають, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки інформацію, яку просить витребувати позивач - не має жодного доказового значення, не стосується предмета доказування, не підтверджує та не спростовує обставини, на які посилаються сторони, та жодним чином не впливає на законність та обґрунтованість рішення. При цьому заявлене клопотання свідчить про зловживання процесуальними правами, оскільки спрямоване на затягування судового процесу.
Представник позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» — Русин Ю.Ю. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету. Однак, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника позивача.
Представник відповідачів — адвокат Іванько О.С. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету. Разом з тим, на адресу суду надіслала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі.
Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву, заслухавши доповідь судді-доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
18 травня 2026 року представником позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» в апеляційній скарзі заявлено клопотання про витребування у Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» (ЄДРПОУ 20953647, адреса: 65059, Україна, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Краснова, будинок 6/1) банківську виписку по рахунку НОМЕР_1 Адвокатського бюро «ОЛЕНИ ІВАНЬКО «ФАКТУМ» про зарахування 10 000 грн на підставі платіжної інструкції №5992 від 05.03.2026, платник ТОВ «ПрофАгроТрейд» (код 40561094).
Відповідно до положень статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. 
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Колегія суддів звертає увагу, що при подачі до апеляційного суду клопотання про витребування доказів, відповідач не обґрунтував неможливість його подання до суду першої інстанції у встановлений строк з причин, що не залежали від нього.
Крім того, за змістом статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Таким чином, у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання представника ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про витребування доказів, слід залишити без задоволення, оскільки таке заявлене з порушенням порядку, встановленого законом та для розподілу за результатами розгляду справи витрат на правову допомогу не має жодного правового значення для підтвердження платника по операції із зарахування коштів у сумі 10 000,00 грн та фактичної сплати послуг за надання адвокатом Іванько О.С. правової допомоги відповідачам.
Враховуючи, що заявником фактично оскаржується рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23.04.2026 лише в частині стягнення із ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь відповідачів ОСОБА_1 , ТОВ «ПрофАгроТрейд» по 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом – не перевіряється.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та стягуючи з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом відповідачів робіт, часом, витраченим ним на виконання таких робіт, участю адвоката у судових засіданнях, тривалістю розгляду справи, а також враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено повністю та з урахуванням принципу співмірності та розумності таких витрат, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь відповідачів ОСОБА_1 , ТОВ «ПрофАгроТрейд» по 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу
Колегія суддів вважає висновки суду такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи, з огляду на таке.
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року в справі №910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У справі, яка переглядається, судом встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідачів - адвокат Іванько О.С. у відзиві на позовну заяву просила стягнути з позивача понесені відповідачами судові витрати, зазначивши про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 15000 грн (а.с.36-42, 58-63).
07.03.2026 та 12.03.2026 представником відповідачів – адвокатом Іванько О.С. подано через систему «Електронний Суд» до суду клопотання про долучення доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, а саме: копії ордерів на надання правничої допомоги серії ВО №1124951 та серії ВО № 1125438 від 08.12.2025, свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР №000213 від 24.01.2020, договорів про надання правової допомоги №67/25 від 01.10.2025 та №107/25 від 24.11.2025, Додатки №73 та №107/25 від 24.11.2025 до договорів про надання правової допомоги №67/25 від 01.10.2025 та №107/25 від 24.11.2025, акти надання послуг №04-03/04 від 04.03.2026 та №06-03/07 від 06.03.2026, детальні описи робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Іванько О.С. від 04.03.2026 та від 06.03.2026, рахунок на оплату №04-03/04 від 04.03.2026, платіжну інструкцію №5992 від 05.03.2026 (а.с.115-119, 136-139).
При цьому, зі змісту актів наданих послуг №04-03/04 від 04.03.2026 та №06-03/07 від 06.03.2026 (а.с.118, 139 зворіт) вбачається, що відповідно до договорів про надання правової допомоги №67/25 від 01.10.2025 та №107/25 від 24.11.2025 адвокатське бюро «Олени Іванько «Фактум» в особі адвоката Іванько О.С. надало, а клієнти отримали правову допомогу в такому обсязі: - ознайомлення та вивчення документів, наданих клієнтом, аналіз фактичних обставин справи, вивчення договору оренди землі, вивчення чинної судової практики: 2 год 2000 грн;
-підготовка справи до розгляду: формування доказів, консультування клієнта щодо обраного способу захисту та інтересів, розробка стратегії захисту клієнта: 2 год 2000 грн.
-підготовка відзиву на позовну заяву про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, формування додатків та подання відзиву на позовну заяву до Кременецького районного суду Тернопільської області: 1 год 6000,00 грн.
Отже, загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 10 000, 00 грн.
Таким чином, витрати представника відповідачів — адвоката Іванько О.С. на професійну правничу (правову) допомогу у Кременецькому районному суді Тернопільської області підтверджені належними та допустимими доказами.
При цьому, згідно правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додаткових постановах від 12 січня 2023 року у справі № 908/2702/21 та від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18, згідно якої під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями реальності, співмірності, а також розумності їхнього розміру, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Із урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
За таких обставин, суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи особливості предмета спору, складність справи та її значення для сторін, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених в актах №04-03/04 від 04.03.2026 та №06-03/07 від 06.03.2026, принципи співмірності та розумності судових витрат, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути із ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь відповідачів ОСОБА_1 , ТОВ «ПрофАгроТрейд» по 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Вказана сума є співмірною з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
При цьому, стверджуючи в апеляційній скарзі про те, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу не відповідає реальному обсягу виконаних адвокатом робіт, ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів, які б свідчили про невідповідність визначеного судом розміру витрат принципам розумності та співмірності або про їх явну надмірність.
Не заслуговують також на увагу доводи апеляційної скарги ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про те, що із платіжної інструкції № 5992 від 05.03.2026 неможливо встановити реальність здійсненої операції, з огляду на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18.
Отже, визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи та для розподілу за результатами розгляду справи витрат на правову допомогу не має жодного правового значення для підтвердження операції із зарахування коштів у сумі 10 000,00 грн та фактичної сплати послуг за надання адвокатом Іванько О.С. правової допомоги відповідачам. 
Також, безпідставними є доводи апеляційної скарги про протиправність відшкодування витрат на правничу допомогу з підстав того, що адвокат Іванько О.С. є співзасновником ТОВ «ПрофАгроТрейд» та представляла інтереси двох відповідачів у межах однієї справи, оскільки правовідносини з надання правничої допомоги виникли на підставі договорів про надання правової допомоги №67/25 від 01.10.2025 та №107/25 від 24.11.2025, які укладені між Адвокатським бюро «Олени Іванько «ФАКТУМ» в особі адвоката Іванько О.С. та клієнтами — ТОВ «ПрофАгроТрейд» та ОСОБА_1 . У межах таких правовідносин адвокат діє як самостійний професійний суб`єкт, а не як орган чи структурний підрозділ юридичної особи, навіть якщо він є її співзасновником.
Крім того, законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено вимоги щодо несумісності, серед них не передбачено заборони для адвоката бути засновником підприємств, установ чи організацій.
Колегія судів звертає увагу, що під час вирішення питання про розподіл витрат направничу допомогу суд має оцінювати виключно дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність таких витрат, а не будь-які обставини, що не передбачені процесуальним законом як критерії їх відшкодування. 
Надання правничої допомоги кільком особам, навіть у межах одного провадження, передбачає здійснення адвокатом окремих дій в інтересах кожного клієнта, зокрема: проведення консультацій погодження правової позиції, підготовку та узгодження процесуальних документів, що не виключає можливості відшкодування витрат кожному відповідачу окремо.
Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача - адвокатом Іванько О.С. для підтвердження здійснених судових витрат було надано суду належні та допустимі доказами, які доводять дійсність понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, суд врахувавши складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений адвокатом на надання послуг, їх обсяг тощо, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення із ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь відповідачів по 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не спростовують висновків суду першої інстанції щодо стягнення витрат на правничу допомогу, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», інтереси якого представляє Русин Юрій Юрійович слід залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2026 року в оскаржуваній частині залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», інтереси якого представляє Русин Юрій Юрійович, залишити без задоволення.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2026 року, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст судового рішення виготовлений 14 липня 2026 року.

Головуюча:         Н.М. Храпак

Судді:          Б.О. Гірський

О.З. Костів