ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 серпня 2026 року   Справа № 918/1236/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. ,  суддя Поліщук П.Я. 

при секретарі судового засідання Зенюковій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 16.02.2026 (повний текст - 16.02.2026) у справі №918/1236/25 (суддя Мовчун А.І.)
за позовом першого заступника керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача Вараської міської ради 
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"
2) Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня"
про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення 334224,41 грн

за участі представників:
прокурор – Мельник Л.О. (в залі суду);
позивач – не з`явився;
відповідач-1 – Крук В.Р (в залі суду);
відповідач-2 – не з`явився;

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 16.02.2026 у справі №918/1236/25 задоволено позов першого заступника керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача Вараської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" та до Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення 334224,41 грн
Визнано недійсною додаткову угоду №1/362 від 08.08.2023 до договору №18045-ВЦ/2Т про постачання електричної енергії споживачу від 05.01.2023, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" та Комунальним некомерційним підприємством Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня".
Стягнуто з ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь Вараської міської ради в дохід місцевого бюджету кошти у розмірі 334224,41 грн, а на користь Рівненської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 6433,10 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ “Рівненська обласна енергопостачальна компанія” звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
Апелянт стверджує, що прокурор не мав належних підстав для представництва інтересів держави саме в особі Вараської міської ради. ТОВ «РОЕК» зазначає, що спірний договір був укладений не міською радою, а КНП «Вараська багатопрофільна лікарня», а тому порушеними могли бути лише права самого комунального підприємства, а не територіальної громади чи органу місцевого самоврядування.
Скаржник посилається на практику Верховного Суду, відповідно до якої наявність корпоративних відносин між органом місцевого самоврядування та комунальним підприємством виключає владні повноваження між ними. На думку апелянта, прокуратура фактично захищає інтереси комунального підприємства як суб`єкта господарювання, що не відповідає вимогам статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Також наголошує, що прокурор не надав доказів бездіяльності компетентного органу та не довів порушення саме прав Вараської міської ради.
Щодо суті спору ТОВ «РОЕК» зазначає, що додаткова угода про зміну ціни була укладена законно, відповідно до пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель в умовах воєнного стану, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1178. Відповідач наголошує, що закон допускав зміну ціни електроенергії у разі коливання ринкової ціни за умови документального підтвердження такого коливання.
Апелянт зазначає, що ціна електроенергії за договором була формульною та залежала від ринкових показників, а підставою для зміни ціни став висновок Рівненської торгово-промислової палати про коливання цін на ринку електроенергії. При цьому сторони діяли відповідно до умов договору та спеціальних правил закупівель, запроваджених під час воєнного стану.
ТОВ «РОЕК» також стверджує, що суд першої інстанції не врахував правову невизначеність у застосуванні законодавства про публічні закупівлі та суперечливу судову практику щодо можливості неодноразового підвищення ціни електроенергії. Компанія посилається на принцип «легітимних очікувань» та практику ЄСПЛ, вказуючи, що діяла добросовісно, орієнтуючись на офіційні роз`яснення та чинне нормативне регулювання.
Скаржник наголошує, що суд фактично проігнорував його доводи, не надав оцінки доказам щодо коливання ринкових цін та не дослідив належним чином висновок торгово-промислової палати. Також зазначає, що рішення ґрунтується переважно на аргументах прокуратури, що порушує принцип змагальності та рівності сторін.
На підставі викладеного апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення у справі та прийняти нове рішення, яким в позовних вимогах відмовити в повному обсязі
10.03.2026 матеріали справи витребувано з Господарського суду Рівненської області.
26.03.2026 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 апеляційну скаргу рішення Господарського суду Рівненської області від 16.02.2026 у справі №918/1236/25 - залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору в розмірі 9649,65 грн.
08.04.2026 до суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків до якої долучено докази сплати судового збору.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 16.02.2026 у справі №918/1236/25 та призначено розгляд апеляційної скарги на 18.05.2026 об 14:30год. Запропоновано прокурору, позивачу у строк до 01.05.2026 подати письмові відзиви на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України.
23.04.2026 через систему «Електронний суд» перший заступник керівника Вараської окружної прокуратури подав відзив на апеляційну скаргу.
Прокурор вказує, що лікарня є комунальним підприємством, засновником та власником якого є Вараська міська рада, а майно та кошти підприємства належать територіальній громаді. Закупівля електроенергії фінансувалась за кошти місцевого бюджету, тому неефективне використання цих коштів безпосередньо порушує інтереси громади та органу місцевого самоврявання.
Прокурор посилається на практику Великої Палати Верховного Суду, зокрема справу №905/1907/21, де зазначено, що орган місцевого самоврядування є належним суб`єктом захисту інтересів держави у випадках неефективного використання бюджетних коштів комунальними підприємствами. Також прокурор наголошує, що Вараська міська рада була повідомлена про виявлені порушення, однак самостійно до суду не звернулась і повідомила, що претензійно-позовна робота проводитись не буде. Саме це, на думку прокурора, і стало підставою для представництва інтересів держави прокуратурою.
Окремо прокурор заперечує доводи ТОВ «РОЕК» про те, що спір мала ініціювати Держаудитслужба, оскільки порушення були виявлені вже після завершення дії договору, коли проведення моніторингу закупівлі Держаудитслужбою було фактично неможливим. Крім того, право Держаудитслужби звертатись до суду виникає лише після проведення заходів державного фінансового контролю, яких у цьому випадку не проводилось.
Прокурор наполягає, що ТОВ «РОЕК» незаконно підвищило ціну електроенергії. Відповідно до Закону «Про публічні закупівлі», збільшення ціни за одиницю товару допускається лише за наявності реального коливання ціни на ринку та не більше ніж на 10% від початкової ціни договору. Додаткова угода від 08.08.2023 збільшила ціну електроенергії більш ніж на 15%, що прямо суперечить закону та усталеній практиці Верховного Суду.
Також прокурор звертає увагу, що експертний висновок Рівненської торгово-промислової палати, на який посилається ТОВ «РОЕК», аналізував лише зміну цін між червнем і липнем 2023 року, хоча закон вимагає порівнювати ринкову ціну від моменту укладення договору - тобто з січня 2023 року. При цьому прокурор наводить дані «Оператора ринку», згідно з якими ціни в лютому-червні 2023 року були нижчими, ніж на момент укладення договору у січні 2023 року. На думку прокуратури, це свідчить про відсутність належних підстав для підвищення ціни.
Прокурор посилається на постанови суду касаційної інстанції, де зазначено, що обмеження у 10% є граничним та застосовується до всіх змін ціни загалом, незалежно від кількості додаткових угод.
На думку прокурора, ТОВ «РОЕК» спочатку запропонувало нижчу ціну для перемоги у тендері, а потім штучно підвищило її шляхом укладення додаткової угоди без належних правових підстав. Саме тому додаткова угода є недійсною, а сплачені кошти підлягають поверненню.
На підставі викладеного прокурор просить суд апеляційну скаргу ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» залишити без задоволення, а рішення без змін..
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2026 зупинено апеляційне провадження у справі №918/1236/25 до закінчення розгляду Конституційним Судом України справи №3-78/2026(178/26) та оприлюднення повного тексту рішення.
Постановою Верховного Суду від 15.07.2026 скасовано ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2026 у справі №918/1236/25, а справу передано до Північно-західного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.
21.07.2026 матеріали справи надійшли до апеляційного господарського суду.
Розпорядженням керівника апарату суду від 22.07.2026, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Романюк Ю.Г., призначено повторний автоматизований розподіл справи №918/1236/25.
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В., суддя Поліщук П.Я.
Ухвалою від 23.07.2026 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу колегією суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В., суддя Поліщук П.Я. Розгляд апеляційної скарги призначено на 24.08.2026 об 14:30 год.
21.08.2026 через систему «Електронний суд» ТОВ «РОЕК» подало клопотання про зупинення провадження у справі №918/1236/25 до завершення розгляду Об`єднаною палатою КГС ВС справи №910/11553/25. Клопотання мотивоване тим, що у справі №910/11553/25 на вирішення ОП КГС ВС передано питання про наявність підстав для зупинення провадження до вирішення Конституційним Судом питання щодо конституційності п.2 ч.5 ст.41 Закону «Про публічні закупівлі», а правовідносини у справах, на думку заявника, є подібними. ТОВ «РОЕК» посилається на існування різної практики Верховного Суду щодо такого зупинення та вважає, що майбутній висновок ОП КГС ВС має значення для розгляду цієї справи.
У судове засідання суду апеляційної інстанції 24.08.2026 з`явилися прокурор та представник ТОВ «РОЕК».
Вараська міська рада та Комунальне некомерційне підприємство Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" не забезпечили явку своїх представників, причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки учасники провадження у справі належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про можливість розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.
У судовому засіданні представниця ТОВ «РОЕК» підтримала заявлене клопотання про зупинення провадження у справі. Прокурор заперечив проти задоволення вказаного клопотання.
Розглянувши клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Також, згідно з п.7 ч.1 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
По-перше, підставою для зупинення провадження заявник визначав передачу справи №910/11553/25 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Предметом такої передачі було питання щодо наявності правових підстав для зупинення касаційного провадження до вирішення Конституційним Судом України питання про конституційність пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», тобто процесуальне питання щодо зупинення провадження, а не вирішення матеріально-правового питання щодо правомірності зміни ціни за договором про закупівлю. Об`єктивної неможливості розгляду справи №918/1236/25 до вирішення справи №910/11553/25 не вбачається, оскільки наявні у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, що є предметом апеляційного перегляду.
По-друге, в ухвалі від 18.08.2026 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених частиною другою статті 302 ГПК України, для прийняття справи №910/11553/25 до розгляду об`єднаною палатою та повернула її відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.
Отже, на час вирішення цього клопотання справа №910/11553/25 не знаходиться на розгляді Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, у зв`язку з чим підстави для зупинення провадження, відсутні.
З огляду на викладене колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» про зупинення провадження у справі №918/1236/25.
Надалі, у судовому засіданні представниця апелянта ТОВ «РОЕК» підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, надала пояснення по справі; просила скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі.
Прокурор заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, надав пояснення по справі; просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", а рішення залишити без змін.

Розглядом матеріалів справи встановлено.
Комунальним некомерційним підприємством Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" проведено закупівлю UA-2022-12-20-012988-a за предметом: ДК 021:2015:09310000-5 Електрична енергія, очікуваною вартістю 4735542,00 грн.
Надалі, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (надалі - постачальник) та Комунальним некомерційним підприємством Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" (надалі - споживач) укладено договір №18045-ВЦ/2Т про постачання електричної енергії споживачу від 05.01.2023 (надалі - договір).
За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п.2.1 договору).
Відповідно до п.5.1 договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергію, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 2 до цього договору.
Відповідно до додатку №2 до договору №18045-ВЦ/2Т про постачання електричної енергії споживачу від 05.01.2023, ціна за електричну енергію (кВт*год) (одиниця товару) становить 5,8333 грн/кВт*год без ПДВ.
Згідно з п.13.1 договору цей договір набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви - приєднання (додаток №1 до договору) і договірних величин споживання електричної енергії (додаток №3 до цього договору) та укладається на строк до 31.12.2023 включно, а в частині виконання фінансових зобов`язань (в т.ч. повної оплати заборгованості, включаючи штрафні санкції) договір діє до повного їх виконання.
Відповідно до пункту 13.8 договору, умови договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача;
2) погодження зміни ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення; 
Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України". Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу на перед" (далі - РДН) та внутрішньо добовому ринку (далі - ВДР), та інші показники, які склалися у відповідному періоді в торговій зоні "ОЕС України" та оприлюднені на офіційному веб- сайті ДП "Оператор ринку" за адресою в мережі Інтернет https//www.oree.com.ua згідно з частиною шостою статті 67 Закону України "Про ринок електричної енергії", або інші документи органу, установи чи організації, які мають повноваження на експертні висновки стосовно відсоткової зміни ціни товару на ринках. Зміна ціни за одиницю товару застосовується з початку розрахункового періоду, у якому відбулись такі зміни.
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послугу у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару па ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку із змінною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовується в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни
Істотні умови договору можуть змінюватися у випадку зміни регульованих цін (тарифів) та нормативів, які застосовуються у договорі, а саме: тарифу на послуги з передачі електричної енергії та/або тарифу на послуги з розподілу електричної енергії, які враховуються в структурі остаточної ціни електричної енергії, що постачають за договором.
У цьому випадку зміну ціни здійснюють у такому порядку:
- підставою для зміни ціни є набрання чинності постановою НКРЕКН про зміну відповідного регульованого тарифу, що застосовується у договорі;
- нову (змінену) ціну застосовують з дня введення в дію відповідного регульованого тарифу згідно з рішенням НКРЕКП, якщо інше не встановлено чинним законодавством України (у тому числі відповідними рішеннями НКРЕКП).
8) зміни умов у зв`язку із продовженням дії договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.
Споживачем підписана заява - приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, що є додатком №1 до договору №18045-ВЦ/2Т про постачання електричної енергії споживачу від 05.01.2023.
Додатком №3 до договору №18045-ВЦ/2Т від 05.01.2023 "Договірні величини споживання електричної енергії" обсяг постачання електроенергії на 2023 рік становить 676506 кВт/год, ціна договору становить 4735514,94 грн, у тому числі ПДВ (20%) - 789252,49 грн.
Додатковою угодою №1/362 від 08.08.2023, у відповідності до умов договору та, керуючись пп.2 п.19 постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення та скасування", беручи до уваги зміст звітів про результати роботи РДН/ВДР та діяльності ДП "Оператор ринку", документальним підтвердження якого є експертний висновок Рівненської торгово - промислової палати про моніторинг ринкових цін електричної енергії (дата складання 31.07.2023), ціну за 1 кВт*год спожитої електричної енергії збільшено до 6,73457 грн без ПДВ.
Згідно з п.2 вказаної додаткової угоди дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами та розповсюджує свою дію на відносини, що виникли з 01.07.2023.
Внаслідок укладення додаткової угоди відбулось збільшення ціни за одиницю товару на 15,45 %.
На виконання даного договору ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" поставлено 603592 кВт*год електричної енергії на загальну суму 4601801,92 грн, що підтверджується актами приймання-передавання та платіжними документами, наявними у матеріалах справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне:
Щодо наявності підстав для представництва прокурора колегія суддів враховує наступне.
Частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Суд першої інстанції правильно врахував викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 висновки, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Вараської міської ради, вказав, що спірну додаткову угоду до договору укладено всупереч Особливостей та Закону України "Про публічні закупівлі".
Згідно з планом закупівлі джерелом фінансування закупівлі електроенергії є місцевий бюджет.
Відповідно до п.п.5.1-5.3 Статуту КНП ВМР "Вараська багатопрофільна лікарня" (нова редакція), затвердженого рішенням Вараської міської ради №1178 від 22.12.2021, майно підприємства є комунальною власністю і закріплюється за ним праві оперативного управління. Майно підприємства становлять необоротні та оборотні активи, основні засоби та грошові кошти, а також інші цінності, передбачені його засновником, вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства.
Підприємство не має право відчужувати або іншим способом розпоряджатись закріпленим за ним майном, що належить до основних фондів без попередньої згоди засновника. Підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно третім особам (юридичним чи фізичним особам) крім випадків, прямо передбачених законодавством.
Відповідно до п.5.5.2 Статуту джерелами формування майна та коштів підприємства, зокрема, є кошти місцевого та державного бюджетів (бюджетні кошти).
Також пунктом 7.1 Статуту встановлено, що контроль діяльності підприємства здійснює виконавчий комітет Вараської міської ради, який виконує функцію органу управління господарською діяльністю в межах та обсягах, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". 
Засновником та власником КНП ВМР "Вараська багатопрофільна лікарня" є Вараська міська рада (п.1.2 Статуту).
Таким чином, Вараська міська рада, як засновник, здійснює контроль за ефективністю використання майна, що є власністю територіальної громади і закріплене за підприємством на праві оперативного управління.
Комунальні підприємства (установи) створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому всі прибутки, які отримано комунальними підприємствами від своєї діяльності є також власністю територіальної громади, тобто є бюджетними коштами (комунальним майном). Вказаний правовий висновок, зазначений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №815/1216/16.
Вараською окружною прокуратурою скеровано на адресу Вараської міської ради відповідний лист №52-2054вих-25 від 26.11.2025, яким повідомлено про наявність порушень при підписанні актів приймання - передачі та додаткової угоди до договору постачання електричної енергії.
Відповідно до відповіді міської ради від 23.12.2025 №1500-2062-3110-37-05-25 претензійно - позовна робота Вараською міською радою щодо зазначеного питання не проводилась та проводитись не буде. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 викладено висновок: «Використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців відповідної області. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси відповідної територіальної громади. Оскільки засновником комунального закладу та власником його майна є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування, що фінансує і контролює діяльність такого комунального закладу, а також зобов`язаний контролювати виконання обласного бюджету, зокрема законність та ефективність використання зазначеним закладом коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, то вказаний орган місцевого самоврядування є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету. Схожі висновки викладені у постановах КГС ВС від 22.12.2022 у справі №904/123/22, від 26.10.2022 у справі №904/5558/20 та від 21.12.2022 у справі №904/8332/21».
Укладення додаткових угод до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №912/989/18).
Отже, прокурор у цій справі підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та правильно визначив Вараську міську раду позивачем за пред`явленим ним до суду позовом.

По суті позовних вимог колегія суддів враховує наступне.
Як вбачається з матеріалів справи сторони уклали договір за результатами процедури закупівлі на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", який встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.
Як встановлено ч.1 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно з ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Приписами ст.632 Цивільного кодексу України унормовано, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (частина перша статті 652 ЦК України).
Відповідно до ч.4 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Як встановлено п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Як обґрунтовано зазначено в оскаржуваному рішенні, із системного тлумачення наведених норм Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" можна дійти висновку, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Вказаний вище правовий висновок був викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2024 у справі №922/433/22, від 01.10.2024 у справі №918/779/23, від 06.02.2025 у справі №910/5182/24, від 18.02.2025 у справі №925/889/23, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10% від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
При цьому судом звертається увага на те, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку електричної енергії; враховуючи діяльність відповідача, на момент підписання основного договору відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на електричну енергію, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до договору.
До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 виснувала, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом №1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
Як правильно виснував суд першої інстанції, вносячи зміни в ціну на електроенергію додатковою угодою №1/362 від 08.08.2023, сторонами не було враховано, що вартість електроенергії перевищує встановлену в договорі ціну 1 кВт електроенергії більше, ніж на 10% (в тому числі, з урахуванням збільшених тарифів), що суперечить положенням п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі".
ТОВ «РОЕК» посилався на Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, які не містять обмежень щодо відсоткового збільшення ціни за одиницю товару.
Колегія суддів враховує, що згідно з пп.7 п.19 Особливостей (в редакції на час укладення спірних додаткових угод) істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни
Підпунктом 2 пункту 19 Особливостей передбачено внесення змін у разі погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про формульний характер ціни електричної енергії за договором. Умовами договору та комерційної пропозиції не встановлено формули визначення ціни за одиницю електричної енергії, складовою якої є середньозважена ціна електричної енергії на РДН, а також порядку автоматичного перерахунку ціни залежно від зміни такого показника. Натомість додатком №2 до договору погоджено конкретну ціну електричної енергії - 5,8333 грн/кВт·год без ПДВ. Саме по собі передбачення договором можливості використання даних РДН як документального підтвердження коливання ринкової ціни не свідчить про встановлення сторонами формульного ціноутворення.
Разом з тим, постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 не передбачає внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі", а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану (постанови Верховного Суду від 18.06.2024 у справі №922/2595/23, від 01.10.2024 у справі №918/779/23).
Верховний Суд у постанові від 28.08.2024 у справі №918/694/23 вказав на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення, передбаченого даною нормою.
Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, в будь-якому випадку сторони мали керуватися обмеженнями, встановленими, зокрема, у п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі".
Слід також звернути увагу, що 10% обмеження ціни пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку, що відбулося з дня укладення договору про закупівлю (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вперше) або з дня останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вдруге і далі) та загальне обмеження збільшення ціни до 50% від первісної ціни договору було введено в дію лише Постановою КМУ №1067 від 01.09.2025, яка набрала чинності 04.09.2025.
Також, кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (постанови ВС від 13.10.2020 у справі №912/1580/18, від 02.12.2020 у справі №913/368/19, від 11.05.2023 у справі №910/17520/21).
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (постанова ВС від 06.02.2025 у справі №916/747/24).
З-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (постанова ВС від 05.09.2023 у справі №926/3244/22).
Оцінюючи наданий ТОВ «РОЕК» експертний висновок Рівненської торгово-промислової палати від 31.07.2023 у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначений документ не підтверджує належним чином коливання ціни електричної енергії за період від моменту укладення договору 05.01.2023 до моменту внесення до нього змін 08.08.2023. Наведені у висновку показники характеризують зміну ринкових цін за окремо обрані періоди, однак не відображають динаміку ціни протягом усього періоду, який має значення для застосування підпункту 2 пункту 19 Особливостей.
Сам по собі зазначений експертний висновок, хоча й може бути джерелом інформації про стан та зміну цін на ринку електричної енергії, не підтверджує наявності передбачених законом та договором підстав для збільшення погодженої сторонами ціни за одиницю товару на 15,45%.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
З урахуванням наведеного наявні підстави для визнання оспорюваної додаткової угоди №1/362 від 08.08.2023 недійсною, оскільки нею передбачено підвищення цін на електричну енергію на 15,45%, тобто з перевищенням максимального ліміту у 10%, що не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України).
Приписами частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Оскільки зазначена додаткова угода підлягає визнанню недійсною, то розрахунок за поставлену електроенергію повинен здійснюватися за ціною, вказаною за умовами договору, а саме - 5,8333 грн без ПДВ за 1 кВт/год.
Відповідно, підстава для оплати поставленої електричної енергії за встановленою у спірній додатковій угоді ціною відпала, а тому грошові кошти, на підставі норм ст.ст.216, 1212 ЦК України, у заявленому прокурором розмірі 334224,41 грн ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" має повернути.
Оскільки матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем для позивача зазначеної суми переплати, відтак позов в цій частині є обґрунтований та доведений.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Враховуючи наявні у матеріалах справи докази, встановлені факти та зміст позовних вимог, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що Господарський суд Рівненської області дійшов правильного висновку, що додаткова угода до договору, яка була предметом розгляду, укладена з порушенням Закону України "Про публічні закупівлі", а тому цю угоду слід визнати недійсною, а надмірно сплачені кошти в сумі 334224,41 грн необхідно стягнути з TOB "РОЕК" на користь Вараської міської ради.
Згідно з ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії").
В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.
Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 16.02.2026 у справі №918/1236/25 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 31.08.2026.

Головуючий суддя Саврій В.А. 

Суддя   Коломис В.В. 

Суддя   Поліщук П.Я.