Справа № 199/4978/25
(2/199/592/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

03.06.2026 року  Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра

у складі головуючого судді – Авраменка А.М.,
при секретарі судового засідання – Кріпаченко М.Д.,

за участю представника позивача – Сологуб С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шахівської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Шахівської сільської ради Покровського району Донецької області, третя особа – державний нотаріус Добропільської державної нотаріальної контори Гусєва Олена Вікторівна, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, –

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом через свого представника, в обґрунтування якого послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який за життя склав заповіт на користь позивача, яким заповів останньому належне йому спадкове майно – дві земельні ділянки, розташовані на території Новоторецької сільської ради Покровського району Донецької області. На час своєї смерті спадкодавець мешкав один та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Посилаючись на введення в Україні воєнного стану та ведення бойових дій на території місця проживання і смерті спадкодавця, що унеможливило своєчасне звернення позивача із заявою про прийняття спадщини, необхідність дбати позивача в першу чергу про свою безпеку, позивач звернувся до суду із даним позовом, вказуючи на поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, та просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю у три місяці. Також позивач послався, що звернувся до державного нотаріуса Добропільської державної нотаріальної контори, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 квітня 2025 року, мотивовану пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою витребувано копію спадкової справи.
Ухвалами Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 12 травня, 10 червня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 19 серпня 2025 року, постановленою без оформлення окремим документом, однак із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 30 березня 2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі з викладених у ньому підстав та обставин. Також представник послався на те, що додатковою поважною причиною пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є факт навчання позивача період з 01 вересня 2023 року по 05 лютого 2025 року на денному відділенні біотехнологічного факультету Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. Натомість від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечення проти позовних вимог.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась.
За таких обставин, керуючись положеннями ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за наведеної явки учасників справи.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що 19 січня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Зіма Я.В. за реєстровим №63, яким вказаний спадкодавець заповів належні йому земельні ділянки із кадастровим №1422086600:01:000:1482, площею 0,07 га та кадастровим №1422086600:01:000:0710, площею 5,3046 га позивачу. При цьому позивач не є родичкою, а отже і спадкоємцем за законом щодо ОСОБА_2 . Викладене підтверджується копією заповіту та іншими матеріалами спадкової справи.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого відкрилась спадщина на належне останньому на день смерті спадкове майно, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та іншими матеріалами спадкової справи.
Як вбачається зі змісту копії листа Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 03 квітня 2025 року спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 06 січня 1989 року по день своє смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 один.
01 квітня 2025 року до Добропільської державної нотаріальної контори надійшла заява від позивача про прийняття спадщини, за наслідками подання якої заведено спадкову справу, а також 01 квітня 2025 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_2 . Дані обставини підтверджуються копією матеріалів спадкової справи.
В той же час, судом встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з 15 квітня 2022 року по 02 квітня 2024 року, внаслідок чого фактичним місце проживання позивача знаходилось за адресою АДРЕСА_2 . Викладене підтверджується копією листа Управління соціального захисту населення Запорізької області від 03 квітня 2025 року.
Крім того, позивач з 01 вересня 2023 року по 05 лютого 2025 року був здобувачем вищої освіти на денному відділенні контрактної форми навчання з біотехнологічного факультету Дніпровського державного аграрно-економічного університету спеціальності, що підтверджується копією договору про навчання, копією довідки з начального закладу.
З 01 серпня 2023 року позивач орендує житло за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується копією відповідного договору.
Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376 (далі – Перелік №376).
Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
За змістом ст.ст.1216, 1217, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.
Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
За змістом норм ст.ст.1220, 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України).
Нормою ст.1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року, №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року, №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року, №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року, №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року, №№58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 лютого 2023 року, №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року, №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року, №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 листопада 2023 року, №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2024 року, №271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 травня 2024 року, №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року, №740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 28 жовтня 2024 року, №26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 січня 2025 року, №235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 квітня 2025 року, №478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 липня 2025 року, №793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 20 жовтня 2025 року, №40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 січня 2026 року, №342/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27 квітня 2026 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні – останній раз з 05 години 30 хвилин 04 травня 2026 року строком на 90 діб.
Згідно Переліку №376 с. Коптєве Покровського району Донецької області з 24 лютого 2022 року по 06 травня 2025 року було територією можливих бойових дій, а з 07 травня 2025 року є територією активних бойових дій. Крім того, с. Сергіївка Покровського району Донецької області, яка вказана у свідоцтві про смерть спадкодавця ОСОБА_2 як місце смерті останнього, з 24 лютого 2022 року по 16 грудня 2024 року була територією можливих бойових дій, а з 17 грудня 2024 року є територією активних бойових дій.
За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.
Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.
Так, спадкоємець, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Правила зазначеної норми можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви про прийняття спадщини; 2) ці обставини визнані судом поважними. Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини. Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку. Схожі правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13 березня 2020 року по справі №314/2550/17, від 17 червня 2021 року по справі №942/416/20, від 07 липня 2021 року по справі №286/4213/19, від 26 липня 2021 року по справі №405/7058/19, від 21 жовтня 2021 року по справі №332/3796/19, від 08 грудня 2021 року по справі №751/8889/20, від 22 грудня 2021 року по справі №759/1510/21, від 07 грудня 2022 року по справі №399/570/21, від 12 грудня 2022 року по справі №522/10729/18, від 13 квітня 2023 року по справі №607/13549/21, від 13 квітня 2023 року по справі №522/17537/18.
Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала. Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття/відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом.
Наведений абзацом вище правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року по справі №686/5757/23, а також знайшов своє подальше застосування у постанові Верховного Суду від 13 січня 2025 року по справі №188/1457/23.
Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом шестимісячний строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна першорядно стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Наведений правий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2023 року по справі № 359/8547/20.
Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року по справі №2516/1356/12-ц, від 21 липня 2022 року по справі №662/2401/20, від 22 березня 2023 року по справі №741/713/20, від 24 травня 2023 року по справі №291/559/21, від 31 травня 2023 року по справі №276/683/17.
У постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року в справі №676/47/21 вказано, що: «правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; законодавець як у ст.1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить ст.ст.1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню». Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року по справі №175/1404/19.
Стосовно обставин спірних правовідносин сторін по справі, то спираючись на наведені вище правові висновки та враховуючи, що позивач не є спадкоємцем за законом жодної з черг після спадкодавиця ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання спадкодавця ОСОБА_2 , а також адреса смерті останнього на момент його смерті були спочатку територіями можливих, а потім і активних бойових дій, позивач внаслідок воєнних дій на території України є внутрішньо переміщеною особою на момент смерті спадкодавця, проживав окремого від нього та на значній відстані, навчався на денній формі навчання у м. Дніпро, що в негативним чином вплинуло на можливість позивача безперешкодного та своєчасного подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 . Оцінюючи вказані обставини та підстави в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову, однак часового – шляхом визначення позивачу двомісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки запропонований позивачем у прохальній частині позову тримісячний строк вочевидь є надмірним з огляду на необхідність вчинення позивачем лише однієї юридично значимої дії – подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, які складаються зі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору, керуючись положеннями ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, а також відсутність вини відповідача у пропущенні позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі повинні бути покладені на позивача.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 16, 1216, 1217, 1220, 1223, 1233, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд –

 
ВИРІШИВ:

 
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ) до Шахівської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Шахівської сільської ради Покровського району Донецької області (ЄДРПОУ 04343197; адреса місцезнаходження: 85050, Донецька область, Покровський район, с. Шахове, вул. Чернявського, 14; адреса фактичного місцезнаходження: 19702, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Садовий проїзд, 6), третя особа – державний нотаріус Добропільської державної нотаріальної контори Гусєва Олена Вікторівна (адреса місцезнаходження: 85000, м. Донецька область, Покровський район, м. Добропілля, пр. Перемоги, 33), про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини – задовольнити частково.
Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю у два місяці з дня набрання рішенням законної сили.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко