Іменем України
РІШЕННЯ

14 липня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/423/26 	
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом: Акціонерного товариства "УКРСИББАНК", 
вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070, код ЄДРПОУ 09807750,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЄР ПЛЮС",
проспект Перемоги, буд. 95, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ 38195169,
про стягнення 56 970,30 грн
без повідомлення (виклику) сторін;
Обставини справи:
07.05.26, Акціонерне товариство "УКРСИББАНК" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЄР ПЛЮС" 56 970,30 грн заборгованості за Генеральним договором про кредитування №11530612000 від 27.05.22, в тому числі 41 645,08 грн за кредитом, 15 325,22 грн за відсотками за користування простроченою сумою кредиту.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.26 справу №927/423/26 передано на розгляд судді Фесюрі М.В.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 11.05.26 постановлено:
прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.
Зобов`язати Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАЄР ПЛЮС" невідкладно зареєструвати електронний кабінет в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі) відповідно до статті 6 ГПК України та надати суду відомості про наявність зареєстрованого електронного кабінету;
здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання).
запропонувати відповідачу відповідно до ст.165 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі: надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем; одночасно надіслати позивачу: копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.
подати до суду протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (якщо така буде подана) заперечення на відповідь на відзив (ст.167, 251 ГПК України).
запропонувати позивачу відповідно до ст.166 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву: надіслати (надати) до суду відповідь на відзив, надіславши одночасно копію даної відповіді на відзив відповідачу, а докази надсилання надати суду.
запропонувати відповідачу відповідно до ст. 167, 251 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив надати заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування, аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.
звернути увагу учасників справи на те, що:
- за приписами п.8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї; копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.
- згідно з ч.2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, заяви та клопотання, які без поважних причин не будуть подані в строк, визначений судом, суд залишає без розгляду.
роз`яснити учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 ГПК України клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.05.26 направлена до електронного кабінета позивача в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" та згідно з довідкою про доставку електронного листа, роздрукованого з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", доставлена до електронного кабінета позивача 11.05.26 19:00.
Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Ухвала суду від 11.05.26, направлена на адресу відповідача (проспект Перемоги, буд. 95, м. Чернігів, 14000), зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та у позовній заяві, повернулась неврученою на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку одержувач відсутній. Датою проставлення такої відмітки є 15.05.26.
Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву на позов, а днем вручення ухвали від 11.05.26 є 15.05.26.
Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 30.05.26. 
Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що суд належним чином повідомив учасників справи про відкриття провадження у справі та встановлення процесуальних строків, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень.
Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 11.05.26 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. 
Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.
Суд також врахував, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Суд констатує, що сторонами не заявлені клопотання щодо розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, в порядку визначеному статтею 252 ГПК України. Право сторін на подачу до суду клопотань наведеного змісту роз`яснене при відкритті провадження в справі в ухвалі суду від 03.04.25.
Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті. 
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У силу вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
Європейський суд щодо тлумачення положення “розумний строк” в рішенні у справі “Броуган та інші проти Сполученого Королівства” роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи перебування судді Фесюри М.В. у відпустці 13.07.26, повний текст рішення складено та підписано 14.07.26.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:
27 травня 2022 року між Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАЄР ПЛЮС" (клієнт) укладено Генеральний договір про кредитування №11530612000, відповідно до умов якого Банк надає Клієнту Кредит у вигляді Кредитної лінії в межах Ліміту Кредитної лінії, а Клієнт зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку Кредит та сплатити плату за користування ним у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. Клієнт має право отримати Кредит у вигляді одного або декількох Траншів, загальна сума яких не може перевищувати Ліміт Кредитної лінії, розмір якого визначається відповідно до графіку зниження ліміту кредитної лінії відповідно до додатку №2 до договору.
У п. 1.1.2 Генерального договору про кредитування №11530612000 від 27.05.22 Кредит надається шляхом зарахування Банком коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Клієнта № НОМЕР_1 у Кредитора, або на поточний рахунок Клієнта, зазначений в Заяві на видачу Траншу (за формою Додаток 3), для подальшого використання за цільовим призначенням.
Відповідно до п. 1.2.1 Генерального договору про кредитування №11530612000 від 27.05.22 надання Кредиту здійснюється у термін, зазначений в Заяві на видачу траншу, але не раніше "27" травня 2022 року.
У п. 1.3.1 Генерального договору про кредитування №11530612000 від 27.05.22 сторони визначили, що для Строкової суми Кредиту встановлюється фіксована процентна ставка в розмірі 10,9% (десять цілих дев`ять десятих) процентів річних.
Для Простроченої суми Кредиту встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для Строкової суми Кредиту на дату виникнення такого прострочення (п. 1.3.2 Генерального договору про кредитування №11530612000 від 27.05.22).
Відповідно до п. 1.3.3 Генерального договору про кредитування №11530612000 від 27.05.22 проценти нараховуються та сплачуються у порядку, передбаченому Правилами.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Генерального договору про кредитування №11530612000 від 27.05.22, не у повному обсязі повернув отриманий кредит, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за кредитом у сумі 41 645,08 грн. Крім того, як вказує позивач, відповідач не у повному обсязі сплатив проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за процентами у розмірі 15325,22 грн.
Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).
Судом встановлено, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за Генеральним договором про кредитування №11530612000 від 27.05.22, надавши відповідачу кредит у сумі 41703,13 грн, що підтверджується банківською випискою з рахунку відповідача, копія меморіального ордеру від 27.05.22, які долучено позивачем до позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з п. 1.2.2 Генерального договору про кредитування №11530612000 від 27.05.22 Клієнт зобов`язаний повернути Кредит у повному обсязі в термін, не пізніше "25" листопада 2022р., якщо тільки відповідно до умов Договору не застосовується інший термін повернення заборгованості за Кредитом.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не у повному обсязі у строк, встановлений у кредитному договорі, повернув позивачу отримані кредитні кошти (відповідач повернув кредит у сумі 58,05 грн), у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 41645,08 грн.
Крім того, позивач нарахував відповідачу проценти за користування кредитом у сумі 15 325,22 грн. за період з 01.12.2022 по 31.03.2026 р.р.
У п. 1.3.1 Генерального договору про кредитування №11530612000 від 27.05.22 сторони визначили, що для Строкової суми Кредиту встановлюється фіксована процентна ставка в розмірі 10,9% (десять цілих дев`ять десятих) процентів річних.
Для Простроченої суми Кредиту встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для Строкової суми Кредиту на дату виникнення такого прострочення (п. 1.3.2 Генерального договору про кредитування №11530612000 від 27.05.22).
Відповідно до п. 1.3.3 Генерального договору про кредитування №11530612000 від 27.05.22 проценти нараховуються та сплачуються у порядку, передбаченому Правилами.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
У Правилах (договірних умовах) обслуговування суб`єктів господарювання, відокремлених підрозділів юридичних осіб, осіб, що проводять незалежну професійну діяльність, представництв - клієнтів Акціонерного товариства «Укрсиббанк» зазначено, що за користування кредитом/траншем клієнт сплачує проценти. Процентна ставка для строкової суми кредиту/траншу встановлюється відповідно до договору кредитування. Нарахування процентів за строковою сумою кредиту/траншу, а також комісії за управління лімітом кредитування (за невикористаний ліміт), якщо вона передбачена договором кредитування, здійснюється в останній робочий день кожного місяця та в день повного погашення кредиту/траншу за методом «факт/360» (метод "факт/360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) на суму кредитних коштів, що надані клієнту і які ще не повернуті останнім у власність банку, за період з дня фактичного надання кредиту/траншу, а в подальшому - з першого календарного дня поточного місяця, до останнього календарного дня поточного місяця або до дати повного погашення кредиту/траншу, якщо таке погашення здійснюється у поточному місяці. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту/траншу вважається одним днем. Клієнт зобов`язується сплачувати нараховані проценти у строк з 1 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який вони були нараховані, та в день повернення кредиту/траншу, якщо інше не передбачено договором кредитування. Якщо останній день строку/термін сплати процентів припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.
Згідно з п. 8.6 Правил за користування кредитом понад встановлений договором кредитування строк/термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми кредиту/траншу на дату виникнення такого прострочення або ставка у розмірі визначеному відповідним договором. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми кредиту/траншу. Нарахування подвійної процентної ставки на прострочену суму кредиту/траншу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу, встановленого договором кредитування, до дати повного погашення такої заборгованості.
Перевіривши розрахунки нарахованих банком процентів, суд дійшов висновку в їх обгрунтованості.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №910/1265/17 зазначено, що саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоби суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.
Відповідачем не надано суду власного контррозрахунку.
Відповідно до 525, 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЄР ПЛЮС" за Генеральним договором про кредитування №11530612000 від 27.05.22 у сумі 56 970,30 грн (41 645,08 грн заборгованості за кредитом та 15 325,22 грн заборгованості за процентами за користування кредитом) підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЄР ПЛЮС" 56 970,30 грн заборгованості за кредитним договором про кредитування №11530612000 від 27.05.22, в тому числі 41 645,08 грн за кредитом, 15 325,22 грн за відсотками за користування простроченою сумою кредиту підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судовий збір у розмірі 2662,40 грн покладається на відповідача у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись ст. 14, 73-80, 86, 123, 124, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
1.Позовні вимоги задовольнити повністю.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЄР ПЛЮС" (проспект Перемоги, буд. 95, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ 38195169) на користь Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" (вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070, код ЄДРПОУ 09807750) 41 645,08 грн заборгованості за кредитом, 15 325,22 грн заборгованості за відсотками за користування простроченою сумою кредиту та 2662,40 грн судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.
Рішення набирає законної сили у строки, встановлені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Фесюра

Веб адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/ 

Документи по справі можуть бути направлені на адресу суду: пр-т Миру, 20, м. Чернігів, 14000, та на електронну адресу Господарського суду Чернігівської області - e-mail: inbox@cn.arbitr.gov.ua; засоби зв`язку - тел.099 420 54 50.