Провадження № 2-др/537/17/26 Справа № 537/7367/25

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2026 Крюківський районний суд міста Кременчука в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря судових засідань Бобровської К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шести років,-

ВСТАНОВИВ:
13.05.2026 Крюківським районним судом міста Кременчука було постановлено рішення у цивільній справі №537/7367/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шести років, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково, постановлено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітної плати (доходів), починаючи з з 19.11.2025 щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шестирічного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1 331 грн. 20 коп. Постановлено допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
19.05.2026 до суду звернувся відповідач ОСОБА_2 із заявою про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, згідно якої просив стягнути з позивача ОСОБА_1 на його користь витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 15 000 грн. 00 коп.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, згідно змісту клопотання її представника – адвоката Ялисоветського А.А., останній просив розглянути справу без участі сторони позивача, просив при ухваленні додаткового рішення врахувати зміст наданих ОСОБА_1 заперечень.
Згідно змісту заперечення щодо заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомого адвоката, позивач ОСОБА_1 вважає, що стороною відповідача порушено вимоги цивільного процесуального законодавства, оскільки відповідачем не було зроблено заяву про подання протягом п`яти днів дня ухвалення судом рішення про звернення до суду із клопотанням щодо відшкодування витрат на оплату правничої допомоги. Також позивач вважає відсутнім у неї обов`язок компенсації відповідачу витрат на оплату правничої допомоги, посилаючись на аналогію звільнення її від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, згідно змісту поданої суду заяви, просив розглянути справу без його участі та вказав, що вимоги своєї заяви підтримує в повному обсязі.
Суд, приймаючи до уваги думку учасників справи, висловлену у відповідних письмових заявах, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. 
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу стороною відповідача надано: договір №1012/25-ПД-01 про надання правової (правничої) допомоги від 10.12.2025, укладений між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Спавар»; додаткову угоду №1 до Договору 1012/25-ПД-01 про надання правової (правничої) допомоги від 10.12.2025, укладеного між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Спавар», за змістом якої вартість вивчення та правового аналізу позовної заяви та матерніалів цивільної справи склала 2 000 грн. 00 коп., складання відзиву – 7 000 грн. 00 коп., складання заперечення на відповідь на відзив – 2 000 грн. 00 коп., представництво та захист інтерсів відповідача в судових засіданнях – 4 000 грн. 00 коп.; ордер серії АІ №2045932; Акт №1 наданих послуг за Договором 1012/25-ПД-01 про надання правової (правничої) допомоги від 10.12.2025, укладеного між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Спавар»; розрахунок витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких пунктом 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України віднесено витрати на професійну правничу допомогу, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Відповідно до статті 1 Закону України № 5076-VI в редакції від 15.11.2024 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно статті 30 Закону України № 5076-VI в редакції від 15.11.2024 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Згідно пункту 12 частини 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;? 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, зі змісту частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, що передбачено частиною 5 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду?від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових витрат у вигляді "гонорару успіху", саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи.
Аналогічним чином тлумачить це питання і ЄСПЛ, висновки якого зокрема у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96), свідчать, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода? є юридично дійсною. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.
Таким чином, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату "гонорару успіху" не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема частин 4-5 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат.
Однак, вищенаведене не означає, що такі зобов`язання між адвокатом та клієнтом не є обов`язковими для сторін договору про надання правової допомоги, у разі якщо такий договір є дійсним.
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Суд не приймає до уваги твердження сторони позивача в частині порушення відповідачем вимог частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України щодо завчасного повідомлення суду про намір звернутися із вимогою про відшкодування судових витрат у визначений законом строк, оскільки відповідна заява була зроблена представником відповідача при зверненні до суду із відзивом на позовну заяву 15.12.2025 (а.с. 58, зворот).
Також суд вважає помилковою позицію позивача ОСОБА_1 щодо відсутності у неї обов`язку компенсації відповідачу витрат на оплату правничої допомоги з підстав звільнення її від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, вважаючи такі витрати аналогічними до витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, з огляду на наступне.
Частина 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України відносить до видів судових витрат у вигляді судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В свою чергу, пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України  до витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносить витрати на професійну правничу допомогу.
Однак, чинне законодавство, а саме пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), передбачає звільнення позивача виключно від сплати судового збору, що не є тотожним поняттям судових витрат, а тому обов`язок відшкодування понесених відповідачем витрат на оплату правничої допомоги при розгляді цивільної справи покладається і на позивача пропорційно задоволених позовних вимог, та із врахуванням визначених главою 8 Цивільного процесуального кодексу обставин, що впливають на визначення розміру останньої.
Вирішуючи питання щодо розміру витрат, які підлягають до стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 , понесених ним на правову допомогу при розгляді зазначеної вище цивільної справи, суд приймає до уваги досліджені в судовому засіданні надані представником відповідача письмові докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням складності справи та фактично виконаних адвокатом робіт, факту часткового задоволення позовних вимог, приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача суми витрат, понесених останнім на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 1 500 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 133, 134, 137, 141, 142, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:
Стягнути з позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) витрати, понесені на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення. 

Суддя  Д.О. Зоріна