Справа № 349/856/26 
Провадження № 2/349/713/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
02 вересня 2026 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області
у складі судді    Могили Р.Г.
за участі секретаря судового засідання  Матасової Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача
У червні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами на загальну суму 30 879,22 грн . 
Позов обгрунтований тим, що 24 вересня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений в електронній формі шляхом підписання ним одноразовим ідентифікатором кредитний договір № 8839045, згідно якого він отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн, строком кредитування - 360 днів, та сплатою відсотків у розмірі 0,97 % в день, яка застосовується у межах строку кредитування.
24 лютого 2026 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24022026, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за кредитним договором № 8839045.
Відповідно до Реєстру боржників №1 від 24 лютого 2026 року до договору факторингу №24022026 позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 21 920,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1 350,00 грн - заборгованість за комісією з надання кредиту, 6 570,00 грн - заборгованість за комісією з обслуговування кредиту, 9 000,00 грн - заборгованість за неустойкою.
25 вересня 2025 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладений в електронній формі шляхом підписання ним одноразовим ідентифікатором договір кредитної лінії №119414350, згідно якого він отримав кредит у розмірі 2 700,00 грн, з кінцевою датою повернення кредиту - 25 жовтня 2030 року, та з сплатою відсотків у розмірі 0,98% в день, яка застосовується у межах строку кредитування.
В період з 25 вересня 2025 року по 25 жовтня 2025 року кредитодавець надав позичальнику знижку, відповідно до якої відсоткова ставка становить 0,80% від суми кредиту за кожний день користування ним.
25 листопада 2025 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу МВ-ТП/71, відповідно до якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за кредитним договором №119414350.
31 березня 2026 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №31/0326-02, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за  договором №119414350.
Відповідно до Реєстру боржників від 31 березня 2026 року до договору факторингу №31/0326-02  позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №119414350 на загальну суму 8 959,22 грн,  з яких: 2 700,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 4 747,22 грн - заборгованість за відсотками, 1 350,00 грн - заборгованість за неустойкою, 162,00 грн - заборгованість за комісією. 
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за двома кредитними договорами на загальну суму 30 879,22 грн та судові витрати по справі, які складаються з 2 662,40 грн сплаченого судового збору.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Окуневич М.В. подав відзив на позов.
У відзиві зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки позивачем не доведено належними та допустими доказами виникнення у нього права вимоги у заявлених позовних вимогах, та незаконно нараховано неустойку та комісію з обслуговування кредитів.
Окрім того, позичальник ОСОБА_1 не отримував письмового повідомлення про відступлення прав вимоги від первісних кредиторів до ТОВ  «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» , що суперечить вимогам ст.ст. 517, 1082 ЦК України.
Представник позивача Канак М.С. подала відповідь на відзив, де зазначила, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитними договорами №8839045 від 24 вересня 2025 року та №119414350 від 25 вересня 2025 року на підставі договорів факторингу та витягів з реєстру боржників до них, де позивачем не здійснювалися жодні додаткові нарахування.
Щодо неповідомлення боржника про заміну кредитора, то Верховний Суд в постанові від 06 лютого 2018 року в справі №278/1679/13-ц зробив висновок, що факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. 
18 серпня 2026 року представник відповідача адвокат Окуневич М.В. подав відзив на позовну заяву.
21 серпня 2026 року представник позивача Канак М.С. подала відповідь на відзив.
Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, в запереченнях на відзив представник позивача Канак М.С. просила справу розглянути за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Окуневич М.В. у судове засідання не з`явилися.
У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи
24 вересня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №8839045 (далі - Договір) ( а.с. 7-14 ).
Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 240997.
Відповідно до п. 1.1.,1.2.Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит в розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 
Кредит надано строком на 360 днів. Дата надання кредиту – 24 вересня 2025 року, дата повернення кредиту – 19 вересня 2026 року (п.1.3., 1.4. Договору).
Відсоткова ставка становить 0,97 % в день та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.3. цього договору (п. 1.5. Договору).
Комісія за надання кредиту - 1 350,00 грн, яка нараховується за ставкою 27 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту ( п. 1.5.1 Договору ).
В п.2.1. Договору зазначено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Згідно платіжного доручення №162759542, 24 вересня 2025 року кошти в розмірі 5 000,00 грн перераховані ТОВ "Мілоан" на платіжну карту № НОМЕР_1 (а.с. 19).
24 лютого 2026 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 24022026, відповідно до п. 1.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників (а.с. 21-25).
На підставі Акта прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №24022026 від 24 лютого 2026 року, клієнт ТОВ «Мілоан» передало, а фактор ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу (а.с. 26).
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 24022026 від 24 лютого 2026 року, представники ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на виконання договору факторингу підписали реєстр, за яким рахувалася заборгованість за кредитним договором № 8839045 на загальну суму 21 920,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1 350,00 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту, 6 570,00 - заборгованість за відсотками, 9 000,00 – заборгованість за неустойкою (а.с. 27).
Окрім того, 25 вересня 2025 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №119414350 (далі - Договір) (а.с. 37-48).
Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором PCHR (а.с. 49).
Відповідно до п. 2.1.,2.2.Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит в розмірі 2 700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 
Датою повернення кредиту – 25 жовтня 2030 року (п.7.3. Договору).
Відсоткова ставка за період з 25 вересня 2025 року по 25 жовтня 2025 року становить 0,80 % . Надалі базова процентна ставка складає 0,98% в день від суми залишку кредиту (п. 8.3., 8.7.1. Договору).
Розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором становить 162,00 грн ( п.8.5. Договору ).
В п.5.1. Договору зазначено, що кожен окремий транш надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4149-60ХХ-ХХХХ-0011, що відбувається не пізніше ніж протягом трьох банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.
Згідно платіжного доручення від 25 вересня 2025 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» здійснило переказ коштів ОСОБА_1 за договором №119414350 від 25 вересня 2025 року в розмірі 2 700,00 грн на платіжну карту №4149-60ХХ-ХХХХ-0011 (а.с. 57).
25 листопада 2025 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу № МВ-ТП/71, відповідно до п. 2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників (а.с. 53-55).
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № МВ-ТП/71 від 25 листопада 2025 року, представники ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу підписали реєстр, за яким рахувалася заборгованість за кредитним договором №119414350 на загальну суму 5 625,26 грн, з яких: 2 700,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 162,00 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту, 1 413,26 - заборгованість за відсотками, 1 350,00 – заборгованість за неустойкою (56 звор).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №119414350 від 25 вересня 2025 року обчисленого ТОВ «Таліон Плюс» станом на 31 березня 2026 року, за ОСОБА_1 рахувалася заборгованість за кредитним договором в розмірі 8 959,22 грн, з яких: 2 700,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 4 747,22 грн - заборгованість за відсотками, 1 350,00 заборгованість за неустойкою, 162,00 – заборгованість за комісією (а.с. 50-51). 
31 березня 2026 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 31/0326-02, відповідно до п. 2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників (а.с. 58-62).
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 31/0326-02 від 31 березня 2026 року, представники ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на виконання договору факторингу підписали реєстр, за яким рахувалася заборгованість за кредитним договором №119414350 на загальну суму 8 959,22 грн, з яких: 2 700,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 162,00 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту, 4 747,22 - заборгованість за відсотками, 1 350,00 – заборгованість за неустойкою (а.с. 64).
Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов двох кредитних договорів, непогашення відповідачем заборгованості за цими договорами, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісними кредиторами ТОВ "Мілоан", ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 правовідносин у зв`язку з укладенням кредитних договорів за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, які вважаються укладеними у письмовій формі, а також наявності зі сторони відповідача невиконаних зобов`язань за цими кредитними договорами.
Зі змісту кредитних договорів вбачається, що їх підписано позичальником електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Після підписання кредитних договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у первісних кредиторів виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача - оплачувати послуги товариства, що виникають в результаті використання кредитних коштів та повернути кредит.
Отже, між сторонами кредитних договорів було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Позивачем надано належні та допустимі докази, що на підставі договорів факторингу №24022026 від 24 лютого 2026 року, № МВ-ТП/71 від 25 листопада 2025 року, №31/0326-02 від 31 березня 2026 року та згідно витягів з реєстру боржників до вказаних договорів факторингу, від первісних кредиторів ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до нових кредиторів ТОВ «Таліон Плюс», а в подальшому до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитними договорами №8839045 від 24 вересня 2025 року, №119414350 від 25 вересня 2025 року.
Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.
Оскільки взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами №8839045 від 24 вересня 2025 року, №119414350 від 25 вересня 2025 року ОСОБА_1 не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Доказів сплати тіла кредиту матеріали справи не містять, тому наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту згідно кредитного договору №8839045 від 24 вересня 2025 року в розмірі 5 000,00 грн, та згідно кредитного договору №119414350 від 25 вересня 2025 року в розмірі 2 700,00 грн.
Щодо стягнення заборгованості за відсотками згідно кредитного договору №119414350 від 25 вересня 2025 року 
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства.
З матеріалів справи встановлено, що договір №119414350 між сторонами укладено 25 вересня 2025 року, відсотки за користування кредитом позивачем нараховано за період з 25 вересня 2025 року по 31 березня 2026 року, тобто в межах строку кредитування встановленого договором та за відсотковою ставкою: з 25 вересня 2025 року по 25 жовтня 2025 року – 0,80%, а з 26 жовтня 2025 року по 31 березня 2026 року - 0,98 %, що не суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
З метою повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, суд перевіряє правильність нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами, шляхом самостійного їх перерахування.
В період з 25 вересня 2025 року по 25 жовтня 2025 року, тобто протягом 30 календарних днів тіло кредиту 2 700,00 грн, застосована позивачем щоденна відсоткова ставка – 0,80% (а.с. 52-52 звор.), отже розмір нарахованих відсотків за цей період, складає 648,00 грн (2 700,00 грн х 0,80% =21,60 грн в день х 30 днів).
В період з 26 жовтня 2025 року по 31 березня 2026 року, тобто протягом 157 календарних днів тіло кредиту 2 700,00 грн, застосована позивачем щоденна відсоткова ставка – 0,98% (а.с. 50-51), отже розмір нарахованих відсотків за цей період, складає 4 154,22 грн (2 700,00 грн х 0,98% =26,46 грн в день х 157 днів).
Таким чином, загальний розмір нарахованих відсотків складає 4 802,22 грн (648,00 грн + 4 154,22 грн).
З розрахунку заборгованості встановлено, що відповідачем 02 листопада 2025 року сплачено кошти в сумі 35,00 грн, 18 листопада 2025 року – 5,00 грн, 24 листопада 2025 року – 15,00 грн.
Вказані кошти були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за відсотками (4 802,22 грн – 55,00 грн = 4 747,22 грн).
Отже позов в частині стягнення заборгованості за відсотками згідно договору №119414350 від 25 вересня 2025 року підлягає до задоволення у розмірі, заявленому позивачем.
Щодо стягнення комісії за надання кредиту згідно договорів
Згідно правової позиції, яку висловила Велика Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, що відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. 
Тобто Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування.
Отже, нарахування позивачем комісії за надання кредиту згідно кредитного договору №8839045 від 24 вересня 2025 року в розмірі 27,00 % від суми кредиту, що дорівнює 1 350,00 грн (5 000,00 грн тіло кредиту х 27,00 %), та згідно кредитного договору №119414350 від 25 вересня 2025 року в розмірі 162,00 грн, та їх стягнення кредитором не суперечить вимогам закону.
Щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості згідно кредитного договору №8839045 від 24 вересня 2025 року
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У п.1.5.2. кредитного договору №8839045 від 24 вересня 2025 року зазначено, що комісія за обслуговування кредиту за весь строк кредитування становить 16 060,00 грн, що нараховується за ставкою 14,60 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період ( крім останнього періоду ) , що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору.
Оскільки первісний кредитор ТОВ «Мілоан» у кредитному договорі №8839045 від 24 вересня 2025 року не зазначив переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, тому заявлена позивачем вимога про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 6 570,00 грн не підлягає до задоволення.
Щодо стягнення неустойки ( штрафу, пені ) 
Положення п.18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отжев суду відсутні підстави для стягнення неустойки в сумі 9 000,00 грн згідно кредитного договору №8839045 від 24 вересня 2025 року та неустойки в сумі 1 350,00 грн згідно кридитного договору №119414350 від 25 вересня 2025 року, оскільки вона нарахована в період дії в Україні воєнного стану, що є неправомірним.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №8839045 від 24 вересня 2025 року в розмірі 6 350,00 грн, з яких: 5 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 1 350,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, а також заборгованість за кредитним договором №119414350 від 25 вересня 2025 року в розмірі 7 609,22 грн, з яких: 2 700,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4 747,22 грн – заборгованість за відсотками, 162,00 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту, всього на загальну суму 13 959,22 грн.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 154267 від 15 травня 2026 року.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог на загальну суму 13 959,22 грн, що становить 45,20 % від ціни позову (13 959,22 грн х 100% : 30 879,22 грн), тому розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1 203,40 грн (2 662,40 грн х 45,20 %).
Керуючись  ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за договором про надання споживчого кредиту №8839045 від 24 вересня 2025 року в розмірі 6 350,00 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 000,00 гривень та заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 1 350,00 гривень; за договором кредитної лінії №119414350 від 25 вересня 2025 року в розмірі 7 609,22 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 700,00 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 4 747,22 гривень та заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 162,00 гривень, всього на загальну суму 13 959,22 гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 203,40 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Лісова, 2 м. Бровари Київська область, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 02 вересня 2026 року.
Суддя             Р.Г. Могила