Номер провадження: 33/813/1431/26
Номер справи місцевого суду: 946/2396/26 
Головуючий у першій інстанції Бальжик О. І. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
адвоката Максименко Олександра Андрійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Максименко Олександра Андрійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 червня 2026 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
ПостановоюІзмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.06.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,6 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаною постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.06.2026, захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся та протокол натомість не чітке формулювання сутті правопорушення. При цьому, скаржником стверджується також, що працівниками поліції порушено порядок огляду на стан сп`яніння, адже останні до медичного закладу не зверталися, направлення на огляд складено без присутності ОСОБА_1 та зазначено не існуючий в м. Ізмаїл заклад охорони здоров`я, а акт огляду взагалі відсутній в матеріалах справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Максименко О.А., перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього в повній мірі підтверджується наявними матеріалами справи в своїй сукупності.
З огляду на наявні встановлені судом першої інстанції обставини справи та в подальшому досліджені апеляційним судом, судом першої інстанціях в повній мірі дотримано вищенаведені вимоги КУпАП, та як результат винесено законну та обґрунтовану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 631242 ОСОБА_1 03.04.2026 близько 20 год 26 хв в с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області по вул. Центральній, 24 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz c 230», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, щоводій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Факт керування вказаним в протоколі транспортним засобом та зупинку такого працівниками поліції особою, яка притягується до адміністративної відповідальності не заперечується, в апеляційній скарзі не спростовується.
Згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Перелік ознак наркотичного сп`яніння наведений в п. 4 розділу 1 Інструкції № 1452/735.
Згідно матеріалів справи працівниками поліції здійснювалася відео фіксації подій, що відбувалися в день складення протоколу та відеозаписи в якості додатків долучено до протоколу, згідно відмітки в ньому, з огляду на що доводи апеляційної скарги щодо відсутності свідків під час вказаних в протоколі подій та їх пояснень відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки залучення таких є обов`язковим лише у випадку неможливості застосування працівниками поліції спеціальних технічних засобів відеозапису, що передбачено ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16 лютого 2022 року № 1231-ІХ, та внесення відповідних доповнень, а також безпосередньо положеннями Інструкції № 1452/735.
На долучених до матеріалів справи відеозаписах подій в свою чергу міститься фіксація неодноразового звернення працівників поліції до ОСОБА_1 із вимогою щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та відмова останнього від даного огляду (відео 1; 20 год 26 хв, 20 год 27 хв), що відповідно спростовує доводи апеляційної скарги в частині відсутності факту відмови особи від проходження огляду.
Матеріали справи також містять направлення ОСОБА_2 у відповідності до положень п. 12 розділу 2 Інструкції № 1452/735 до закладу охорони для проходження огляду на стан наркотичного сп`янінням, із зазначенням відмови останнього від проходження такого. При цьому, слід зазначити, що положеннями вказаної Інструкції № 1452/735 чітко передбачено, що у разі наявності у водія ознак наркотичного сп`янінням відповідний огляд проводиться виключно у найближчому закладі охорони здоров`я, яке має право на проведення такого та саме у зв`язку із відмовою особи від проходження такого огляду, працівники поліції до медичного закладу не зверталися, що спростовує доводи апеляційної скарги в даній частині. Разом з тим, з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, акт огляду в даному випадку не складався, адже згідно положень Інструкції № 1452/735, а саме п. 10 розділу 2 п. 14 розділу 3 складення такого передбачено виключно у випадку проходження такою особою відповідного огляду, в даному випадку на стан наркотичного сп`янінням, з метою подальшої фіксації отриманих результатів в медичному акті, а тому доводи апеляційної скарги в даній частині також відхиляються апеляційним судом. 
З вищевикладеного в своїй сукупності вбачається дотримання працівниками поліції встановленого положеннями Інструкції № 1452/75 порядку проходження огляду.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині не чіткого формулювання в протоколі суті правопорушення слід зазначити, що згідно змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу вбачається зазначення в п. 7 в повні мірі відомостей щодо місця вчинення та суті правопорушення, а саме про відмову останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є порушенням п. 2.5 та за вчинення якого передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на що наведені скаржником доводи є необґрунтованими.
Будь-яких інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить, а наведені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне заначити щодо правильних висновків суду про доведення зібраними по справі доказами факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`янінням у встановленому законом порядку, оскільки наявність такого підтверджується відеозаписами подій та іншими матеріалами справи, не спростованого особою, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому порядку. Будь-яких належних та обґрунтованих доказів у розумінні положень ст. 251 КУпАП на спростування встановлених судом обставин справи та спростування встановленого факту перебування в стані наркотичного сп`яніння, скаржником не надано.
Щодо неправомірності стягнення судом судового збору у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є інвалідом першої групи, суд апеляційної інстанції зазначає, що на підтвердження його інвалідності останнім надано довідку, видану на території РФ у 2008 році, яка не засвідчена належним чином, а також не легалізована на території України, а тому судом апеляційної інстанції не приймається.
Суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, з огляду на вищезазначене, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Максименко Олександра Андрійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 червня 2026 року – залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 04 серпня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева