ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/1367/21 | Головуючий у 1-й інстанції Німко Н.П.
Провадження № 33/817/505/26 | Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП |

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 — адвоката Погрібної Т.С. на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 травня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Згідно постанови ОСОБА_1 24 жовтня 2021 року о 18 год. 41 хв. по вул.І.Франка в м.Бережани Тернопільської області керував транспортним засобом Opel Zafira (номерний знак НОМЕР_1 ) в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, результат 2.10 ‰. 

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 — адвокат Погрібна Т.С. просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 травня 2022 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що: 
сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів;
ОСОБА_1 з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу згідний не був;
працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі;
у працівників поліції була відсутня підстава зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ;
відеозаписи наявні у матеріалах справи не велися безперервно;
протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис;
працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Крім цього, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 — адвокат Погрібна Т.С. просить проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності ОСОБА_1 .
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 травня 2022 року, то він підлягає поновленню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута 03 травня 2022 року.
Як вбачається з матеріалів справи, копію постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 надіслано не було.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з копією судового рішення ознайомилася в серпні 2026 року з ЄДРСР, а апеляційна скарга подана 17 серпня 2026 року.
За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, він підлягає поновленню.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №093027 від 24 жовтня 2021 року; роздруківці тестування на алкоголь до протоколу серії ААБ №093027 від 24 жовтня 2021 року, з якого вбачається результат тесту 2.10 ‰; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, результат огляду на стан сп`яніння 2.10 ‰; відеозаписами наявними у матеріалах справи.
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані окрім протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, установлюються також і поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки сам факт визнання вини ОСОБА_1 , а й інші докази, наявні у матеріалах справи.
Суд критично оцінює доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу згідний не був, а також те, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема відео з нагрудних камер працівників поліції (файл 00000_00000020211024185719_0008A.MP4 з 19:01:40 год) ОСОБА_1 після проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння висловив згоду з результатом огляду. 
Також, факт згоди ОСОБА_1 із результатом огляду підтверджується його особистим підписами як на роздруківці тестування з газоаналізатора Drager 6810 від 24 жовтня 2021 року, так і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2, 3). Крім того, ОСОБА_1 неодноразово підтверджував той факт, що він у той день вживав алкогольні напої (файл 00000_00000020211024185719_0008A.MP4 з 19:00:40 год). У зв`язку з цим у працівників поліції не було підстав направляти ОСОБА_1 для огляду в медичний заклад.
За наведених обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог ст.266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння.
Твердження апеляційної скарги про відсутність у працівників поліції підстав для зупинки транспортного засобу є необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право зупинити транспортний засіб, зареєстрований в іншій країні, з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщувала його в митний режим транзиту. 
Як убачається з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції (файл 00000_00000020211024185719_0008A.MP4 з 18:57:18 год), працівник поліції безпосередньо після зупинки повідомив ОСОБА_1 конкретну причину зупинки, а саме необхідність перевірки законності користування транспортним засобом, зареєстрованим в іншій державі. При цьому ОСОБА_1 щодо законності чи безпідставності зупинки будь-яких заперечень не висловлював, що узгоджується з обставинами, зафіксованими на відеозаписі. 
Отже, посилання апелянта на відсутність підстав для зупинки спростовується як положеннями закону, так і безпосередньо змістом відеозапису. 
Не заслуговують на увагу твердження захисники про те, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 його процесуальних прав, так як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , останньому було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зауважень щодо не ознайомлення його зі складеними матеріалами, а також не роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, а також ст.63 Конституції України від ОСОБА_1 не надходило.
Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апелянта про скасування постанови суду першої інстанції через те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб яким здійснювалася відеофіксація, так як положення ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративні правопорушення такої вимоги не містить.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеофіксація із нагрудних камер працівників поліції не велася безперервно, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, не спростовує факту вчинення ним правопорушення.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

П О С Т А Н О В И В:
Поновити захиснику строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 — адвоката Погрібної Т.С. - залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 травня 2022 року, відносно ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя