ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/9374/25 пров. № А/857/30909/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І., 
суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року про відмову у встановленні судового контролю у справі № 380/9374/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій (головуючий суддя Гулик А.Г., м. Львів, письмове провадження), - 
В С Т А Н О В И В:
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2025, у справі за позовом ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії.
У заяві позивач зазначає, що проведений перерахунок розміру пенсії позивача нарахований у розмірі 16553,24 грн (з 01.03.2026 - 18472,84 грн), а також нараховано заборгованість за період з квітня 2019 року по жовтень 2025 року в сумі 329616,75 грн. Вказану заборгованість обліковано в Головному управлінні за номером справи та датою набрання рішенням законної сили. Відповідач повідомив, що зазначені кошти обліковані в ГУ ПФУ у Львівській області для здійснення виплати на умовах Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 (далі Порядок № 821). Згідно з Порядком виплачено частину заборгованості в лютому 2026 році в розмірі 1000,00 грн. Водночас, відповідач також повідомив, що відповідно до вимог Порядку № 821, позивачу щомісяця проводиться виплата пенсії в розмірі, який встановлений до виконання рішення суду, зокрема, у лютому 2026 року 11475,77 грн. Таким чином, виплату пенсії позивачу у розмірі 16 553,24 грн, нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 у справі №380/9374/25 відповідач не здійснив, виплативши натомість доплату до пенсії у лютому 2026 року в розмірі 1000 грн.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року заяву представника позивача про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем - суб`єктом владних повноважень, на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким його заяву задовольнити. Апеляційна скарга фактично мотивована доводами самої заяви про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем – суб`єктом владних повноважень, на виконання рішення суду. 
12.06.2026 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від ГУ ПФУ у Львівській області. Відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить в задоволені такої відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема посилається те, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 у справі № 380/9374/25 проведено перерахунок з 01.04.2019 на підставі на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.02.2025 №1159/12/2129 (розмір грошового забезпечення - 16702,58 грн). Станом на 01.04.2019 підсумок пенсії з надбавками становить 10769,85 грн. Станом на 01.11.2025 підсумок пенсії з надбавками становить 16494,74 грн. Доплата пенсії на виконання судового рішення, за період з 01.04.2019 по 31.10.2025, становить 329616,75 грн, в тому числі 313264,62 грн - відкладена заборгованість (за період з 01.04.2019 по 23.07.2025), 16352,13 грн поточна заборгованість (за період з 24.07.2025 по 31.10.2025). Розмір перерахованої пенсії за рішенням суду становить 5018,97 грн (16494,74 грн 11475,77 грн). Враховуючи викладене, у щомісячну виплатну відомість включається розмір пенсії, обчисленої з урахуванням положень нормативно-правових актів та раніше виконаних судових рішень, що набрали законної сили до 17 липня 2025 року (11475,77 грн), тобто без урахування поточного рішення суду (що набрало чинності після 17 липня 2025 року).
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст. 124, ч. 3 ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.
Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.
Наслідком набрання законної сили рішенням суду є набуття цим рішенням, зокрема, ознак обов`язковості (що передбачає обов`язок його виконання усіма органами, організаціями та посадовими особами) та виконуваності (тобто забезпечення законом права особи на примусове виконання рішення). Іншими словами, законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що установлена рішенням наявність чи відсутність прав і фактів, на яких ці права ґрунтуються, є остаточною, а встановлені рішенням права та обов`язки підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу правомочних осіб.
Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З аналізу зазначених вище норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими заявником.
При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.
Доводи позивача щодо визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень зводяться до того, що відповідно до вимог Порядку № 821, позивачу щомісяця проводиться виплата пенсії в розмірі, який встановлений до виконання рішення суду, зокрема, у лютому 2026 року - 11 475,77 грн. Таким чином, виплату пенсії позивачу у розмірі 16 553,24 грн, нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 у справі №380/9374/25 відповідач не здійснив, виплативши натомість доплату до пенсії у лютому 2026 року в розмірі 1000 грн.
Однак, відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно пунктів 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України, зокрема, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.
Верховний Суд в постанові від 31.08.2023 в справі 560/16807/21 дійшов висновку, що оскільки відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України) є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи статті 116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.
Отже, виділення коштів із державного бюджету на фінансування бюджетної програми не залежить від окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і виконання ним дій, які виходять за межі його повноважень, немає правових підстав.
З викладеного випливає, що в межах наданої компетенції пенсійний орган щомісячно регулярно вживає комплекс заходів (зокрема щодо часткової виплати заборгованості та звернення до розпорядника бюджетних коштів з метою отримання відповідного фінансування) для виконання рішення суду від 23.06.2025, а виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат за судовим рішенням, проводилась пенсійним органом відповідно до вимог Порядку № 821 (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) та за умови наявності відповідного бюджетного фінансування.
Фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення територіальним органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.
Предметом спору у справі №380/9374/25 було визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.02.2025 №1159/12/2129, відповідно до статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХП Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.02.2025 №1159/12/2129 відповідно до статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням виплачених сум.
Після завершення розгляду справи позивач не ставив перед судом першої інстанції питання щодо встановлення способу і порядку виконання рішення суду (ст.376 КАС України), не звертався до суду із заявою про роз`яснення судового рішення в цій частині (ст.254 КАС України).
Поряд з цим, суд першої інстанції вірно врахував, що Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.10.2021 у справі №360/4708/20 та від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 зазначав, що невиконання пенсійним органом судового рішення, в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Отже, незгода позивача з нарахуванням та виплатою пенсії відповідно до Порядку №821 свідчить про виникнення нових спірних правовідносин, відмінних від спору, який вирішений судом в межах цієї справи, що не позбавляє заявника права на звернення до суду із позовною заявою в загальному порядку.
Таким чином, звернення ОСОБА_1 у порядку ст.383 КАС України утримує в собі самостійні підстави та предмет спору, а тому така заява виходить за межі інституту судового контролю.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують судове рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року у справі №380/9374/25 без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її складення та не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар