Справа №638/26267/25
Провадження № 2/638/2508/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року        м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гребенюка В.В., 
за участю секретаря судового засідання Михайлової Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що 18.12.2018 ОСОБА_1 уклав з АТ «Ідея Банк» кредитний договір № С-507-006737-18-980. 

На підставі договору факторингу право вимоги за названим кредитним договором перейшло від первинного кредитодавця до позивача.

Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 15330,62 грн, з яких заборгованість по кредиту становить 5000,00 грн., заборгованість за відсотками – 10330,62 грн., які разом з судовими витратами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з відповідача.

Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 22.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 

Представник позивача у поданій позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності, позов задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 

Відповідача було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, однак він в судове засідання не з`явився, причини не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За таких обставин судом згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

18.12.2018 ОСОБА_1 шляхом власноручного підписання уклав з АТ «Ідея банк» угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-507-006737-18-980 (далі за текстом – Кредитний договір). 

У вступній частині Кредитного договору вказано, що ця угода про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки укладається згідно умов Договору комплексного банківського обслуговування, діюча редакція якого розміщена на веб-сторінці банку.

За умовами даного Кредитного договору відповідачу надавався кредт шляхом встановлення крединої лінії, максимальний ліміт якої 200000 грн. доступний кредитний ліміт 5000 грн. Процентна ставка 24,00% річних. Розмір щомісячного мінімального платежу за кредитом визначається Тарифами. (п . 3 Кредитного договору).

При підписанні Кредтного договору відповідач власноручним підписом підтердив ознайомлення з Тарифами.

Тарифами у розділі 1 визначено відсоткову ставку у 24% та розмір обов`язкового мінімального платежу 8%.

Строк користування кредитом не узгоджувався.

Як свідчить виписка по рахунку відповідач отримав за Кредитним договором декілька траншів у загльному розмірі 5000,00 грн.

У відповідності до довідки-розрахунку визначено заборгованість відповідача у 15330,62 грн. з яких: за основним боргом 5000,00 грн.; за нрахованими та несплаченими відсотками 10330,62 грн. При цьому довідка лише констатує суми заборгованості не визначаючи відсоткову ставку та період нарахування відсотків.

АТ «Ідея Банк» (Клієнт) за догвором факторингу № 17112023 від 17.11.2023 відступило права вимоги до боржників ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор).

Права вимоги, які відступаються клієнтом фактору, як встановлено п. 2.2 договору факторингу, визначаються в реєстрі боржників, який підписується в день укладення цього договору. 

До матеріалів справи надано частину договору факторингу (Розділи 1-4) хоча даний договір складається з 16 розділів.

Згідно наявного у справі витягу з реєстру боржників від 17.11.2023 клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги до у розмірі 15330,62 грн. з яких: за основним боргом 5000,00 грн.; за нрахованими та несплаченими відсотками 10330,62 грн..

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Договір позики, за правилами частини другої статті 1046 ЦК України, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даній справі суд виходить з того, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21).

Позивачем доведено укладення відповідачем Кредитного договору і отримання кредитних коштів та наявність заборгованості.

Разом з тим, не надання позивачем договору факторингу у повному обсязі виключає можливість пересвідчитися суду в належному переході права вимоги від АТ «Ідея банк» до позивача, позаяк надана частина договору факторингу не визначає момент переходу прав вимоги. З цього приводу судом визнавалася обов`язковою явка представника позивача, але він в судове засідання не з`явився, пояснень з цього приводу не надав.

Кожна сторона, у відпвідності до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 

Отже, підстави для розподілу судового збору відсутні. 

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 81, 141, 264-265, 273, 279, 282 – 284, 354 - 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:
У задоволенні позову відмовити повністю. 

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом даного судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач:Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ: 35625014. 

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Суддя           В. В. Гребенюк