Окнянський районний суд Одеської області 
Справа № 506/380/26
Провадження № 1-кп/506/70/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2026 | селище Окни

Окнянський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
секретаря ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Окни Одеської області, обвинвальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2026 року за №12026160000000252, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городка, Котовського району, Республіки Молдова, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, працюючого машинистом-трактористом у СВГ «Ягорлик», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
потерпілого – ОСОБА_6 ,
представника потерпілого – ОСОБА_7 
обвинуваченого – ОСОБА_3 , 
захисника – ОСОБА_8 

ВСТАНОВИВ:
08.03.2026 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достеменно знаючи та розуміючи, що керування транспортним засобом у стані сп`яніння заборонено, приступив до керування автомобілем «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (6); 2.9 (а); Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі – «ПДР»), якими передбачено, що: п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: 6) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.9. «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
У подальшому, в зазначений день, тобто 08.03.2026 року, близько 16:00 год., у світлу пору доби, у суху погоду, без опадів, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи вищевказаним автомобілем «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перевищуючи дозволену швидкість руху у населених пунктах, рухався по проїзній частині вулиці Миронянська, в селі Орлівське, Подільського району, Одеської області, зі сторони вулиці Центральна у напрямку села Самарка, в порушенні вимог п.п. 12.1, 12.4 та 12.9 б) «ПДР», якими передбачено, що: п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.», п. 12.9 «Водієві забороняється: 6) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил», що виразилось у тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2.27% етилового спирту у крові), чим позбавив себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну, контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, рухався із перевищенням дозволеної швидкості руху, a саме: зі швидкістю 72,7 км/год, проїжджаючи по прямій, рівній, сухій, асфальтованій ділянці горизонтального профілю, вкрай уважним не був, не переконався, що обрана ним швидкість забезпечить постійний контроль за траєкторією руху транспортного засобу і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, своєчасно не зменшив швидкість руху, з метою безпечного проїзду цієї ділянки, як наслідок, допустив виїзд за межі проїзної частини на праве за ходом руху узбіччя, де допустив наїзд передньою правою частиною, керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_9 , яка перебувала в нерухомому положенні та була обернута в момент наїзду передньою правою стороною тіла до автомобіля, що призвело до закидання тіла ОСОБА_9 на капот, з подальшим її відкиданням і падінням на грунтове покриття.
Внаслідок даної пригоди пішоходу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому лобної кістки, крововиливами під м`які мозкові оболонки, переломами правих та лівих ребер, з крововиливами у плевральні порожнини, забоями та розривами обох легенів, розривом міжхребцевого диска між 3-м та 4-м, 6-м та 7-м грудними хребцями, а також 2-м та 3-м крижовими хребцями, з повним розривом спинного мозку та переломами кісток обох гомілок, які є прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілої.
Допущенні водієм ОСОБА_3 порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (6); 2.9 (a); 12.1, 12.4 та 12.9 6) Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_9 .
Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 , свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що раніше взагалі не вживав алкогольні напої, однак незадовго до цих подій померла його дружина і він дуже сумував, у зв`язку з чим вживав алкогольні напої декілька днів. Шкодував про вчинене. Просив потерпілого вибачити його. Цивільний позов визнав повністю. 
Потерпілий ОСОБА_6 , у судовому засіданні 22.07.2026 року повідомив, що смерть матері стала для нього важким ударом, від якого він не може оговтатися. Просив призначити покарання пов`язане з позбавленням волі. 
Винуватість ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), окрім його показань та показань потерпілого, також підтверджується, дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026161180000252 від 08.03.2026 року /а.п. 115 /;
- протоколом огляду місця події від 08.03.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 , зі схемою до протоколу та фото таблицею до нього /а.с. 124 - 137 /;
- постановою про визнання речових доказів і прилучення їх до кримінального провадження від 09.03.2026 року /а.с.138-139/;
- висновком експерта №1167-34-26 від 20.04.2026 року, згідно з яким безпосередньо перед даною ДТП робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина легкового автомобіля Volkswagen Golf p/n НОМЕР_2 знаходилися в працездатного стан. Оскільки безпосередньо перед даною ДТП робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина легкового автомобіля Volkswagen Golf p/H 02 271-29 ВІ знаходилися в працездатного стані, то питання «Якщо малися несправності гальмівної системи, рульового управління або ходової частини автомобіля «Volkswagen Golf» p.n. НОМЕР_1 , то коли вони виникли до ДТП, у момент ДТП, або після ДТП, а також як це вилинуло на виникнення ДТП та механізм його розвитку?» не має технічного сенсу та не вирішувалося. Оскільки безпосередньо перед даною ДТП робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина легкового автомобіля Volkswagen Golf p/n НОМЕР_2 знаходилися в працездатного стані, то питання «Чи мав водій автомобіля «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , можливість передчасно виявити технічні несправності транспортного засобу (якщо такі будуть виявлені під час огляду) перед виїздом до скоєння ДТП?» не мас технічного сенсу та не вирішувалося /а.п.45-148/;
- висновком експерта №1168-34-26 від 20.04.2026 року, згідно з яким на легковому автомобілі Volkswagen Golf p/n НОМЕР_2 лівий нижній край вітрового скла типу триплекс має павутино подібне розтріскування з фокусом приблизно на висоті приблизно 1,2 м від опорної поверхні коліс, це пошкодження характерне для контактування з тілом дорослого пішохода, який знаходився в вертикальному положенні. Місце контактування легкового автомобіля Volkswagen Golf p/n НОМЕР_3 з пішоходом визначається приблизно на правому краю проїзної частини орієнтовно біля місця випадіння пакета з речами пішохода /а.п.152-156/;
- висновком експерта №739/2026031600000051 від 09.03.2026 року, згідно з яким на підставі даних судово-медичного дослідження гістологічних препаратів шматочків тканин від трупа: ОСОБА_9 , 1965 р.н., встановлено: Тонкий субарахноїдальний крововилив без реактивних змін. Набряк головного мозку, склероз ММО. Травматичний розрив селезінки без реактивних змін. Вогнищеві крововиливи в препаратах з плеври та м`яких тканинах голови без реактивних змін. Нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів. Ознаки шокової реакції у вигляді шунтування кровотоку в нирках, наявності клітин Краєвського в печінці, жирової емболії судин легень слабкого ступеня та порушення гемодинаміки мир. Склероз інтрамуральних артерій, периваскулярний кардіосклероз міокарду, дистрофічні зміни кардіоміоцитів. Інтерстиційний гепатит 3 Дрібновогнищевий жировий гепатоз помірно вираженим ступенем активності /а.п.160-161/;
- заявою ОСОБА_6 від 08.04.2026 року про залучення до провадження як потерпілого /а.п. 165/;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.03.2024 року на місці ДТП за участю понятих, схемою до протоколу та фото таблицею до нього /а.с. 166-170/;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 08.03.2026 року /а.с.174-176/;
- тестом на алкоголь № 272 від 08.03.2026 року ОСОБА_3 , результат тестування – 2,20 ‰ /а.с. 200/;  
- висновком експерта №1242 від 10.03.2026 року, згідно з яким в крові громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлений етиловий спирт у концентрації 2,27‰ /а.п. 208-209/;
- висновком експерта №1231-34-26 від 20.04.2026 року, згідно з яким в умовах даної дорожньо-транспортної події значення швидкості руху автомобіля Volkswagen Golf р/н НОМЕР_4 виходячи з довжини сліду гальмування його лівих коліс S-29.5 м., який відобразився на проїзній частині з асфальтобетонним покриттям, знаходяться в діапазоні близько V-72.7+76.0 км/год. В умовах даної дорожньо-транспортної події значення швидкості руху автомобіля Volkswagen Golf p/н НОМЕР_1 , виходячи з довжини сліду гальмування його правих коліс S-32.5м, який відобразився на правому грунтовому узбіччі, знаходяться в діапазоні близько -73.3+78.2 км/год. Слід зазначити, що розрахункове значення швидкості автомобіля Volkswagen Golf p/н НОМЕР_1 є мінімальним, так як розрахунком не враховані витрати кінетичної енергії на деформацію кузову автомобіля при наїзді на пішохода, а також не весь слід міг відобразитись на поверхні проїзної частини автодороги. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, водію автомобіля Volkswagen Golf p/н НОМЕР_1 , при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху в межах населеного пункту, було необхідно ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобілю в межах проїзної частини, безпечно керувати ним, та здійснювати рух зі швидкістю, яка не перевищує дозволену 50 км/год, тобто він повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.1, 12.4, 12.9 6) Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, водій автомобіля Volkswagen Golf p/H НОМЕР_1 , виконуючи вимоги п.496) Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти настанню дорожньо-транспортній події. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, дії водія автомобіль Volkswagen Golf р/н НОМЕР_1 , не відповідали вимогам п.п.12.1, 12.4, 12.9 6) Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортній події /а.п. 223-226/;
- висновком експерта №20260316020000051 від 08.03.2026 року, згідно з яким на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , 1965 року народження, відповідно до поставлених питань, наступні підсумки: 1(1,3,4). Під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 були виявлені наступні тілесні ушкодження: а) закрита травма голови: забійна рана голови, синці та садна обличчя, перелом лобної кістки, крововиливи під м`які мозкові оболонки по випуклій поверхні обох лобних частках та по всій базальній поверхні обох півкуль головного мозку; 6) закрита травма тулубу: синці та садно живота, переломи лівих 7-9-го ребер по передній пахвовій лінії, правих 3-8-го ребер по правій середньоключичній лінії, з розривами та крововиливом у пристінкову плевру та обидві плевральні порожнини (по 170 мл рідкої крові), забої та розриви обох легенів; розрив міжхребцевого диска між 3-м та 4-м. 6-м та 7-м грудними хребцями, а також 2-м та 3-м крижовими хребцями, з повним розривом спинного мозку; розрив діафрагмальної поверхні селезінки з крововиливом у черевну порожнину (450 мл рідкої крові); в) травма кінцівок: множинні синці обох нижніх кінцівок, закриті багатоуламкові переломи лівих та правих малогомілкової та великогомілкової кісток з крововиливом в м`які тканини гомілок. Множинність, масивність, поєднаність, поліморфізм, локалізація та механізм утворення ушкоджень (ударна дія) наявних у ОСОБА_9 свідчать про те, що останні могли утворитися в результаті транспортної травми від дії деталей, поверхонь автомобіля та дорожнього покриття, в умовах ДТП. Враховуючи морфологічні особливості вищевказаних ушкоджень (садна мають темно-червону, підсихаючу поверхню, що знаходиться нижче рівня навколишньої неушкодженої шкіри, синці синього кольору), а також ступінь виразності клітинної реакції. встановлений при судово-гістологічному дослідженні (крововиливи без виражених реактивних змін), слід вважати, що всі вищезазначені тілесні ушкодження заподіяні прижиттєво, одночасно, безпосередньо перед настанням смерті ОСОБА_9 . Всі вищезазначені тілесні ушкодження виявлені при експертизі трупа, спричинені одномоментно, безпосередньо перед настанням смерті, складають єдиний комплекс поєднаної травми, у своїй сукупності були небезпечними для життя і за цим критерієм згідно з п. 2.1.1.а, 2.1.3. (а,б,г,з,л.о), «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ, 1995 р.) мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень. 2(2). Смерть ОСОБА_9 перебуває в прямому причинному зв`язку з вищевказаними тілесними ушкодженнями, а саме переломом лобної кістки, крововиливами під м`які мозкові оболонки, переломами правих та лівих ребер, з крововиливами у плевральні порожнини, забоями та розривами обох легенів, розривом міжхребцевого диска між 3-м та 4-м. 6-м та 7-м грудними хребцями, а також 2-м та 3-м крижовими хребцями, з повним розривом спинного мозку та переломами кісток обох гомілок. Ступінь виразності трупних явищ, встановлений при експертизі трупа ОСОБА_9 (09.03.2026 р. о 09:15 год.): (Трупні плями синюшно-фіолетового кольору, островчасті, розташовуються на задній та боковій поверхнях тіла. При дозованому тиску на них динамометром, бліднуть та відновлюють своє первинне забарвлення через 7,0 хв. Трупне заклякання добре, рівномірно виражене у всіх групах зазвичай досліджуваних м`язів. Гнильні зміни не виражені) свідчить про те, що з моменту настання смерті ОСОБА_9 і до моменту дослідження її трупа пройшло близько 16-20 год. і таким чином не виключається, що смерть останньої могла настати 08.03.2026 р. у період часу з 13:00 - 17:00 год. 3(5). При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_9 , в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 2,40%. Зазначена концентрація етилового спирту в крові за життя відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеню /а.п. 228-234/.
Таким чином, суд вважає, доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.3 ст.286-1 КК України – порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
При призначені покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості даного злочину, котрий є тяжким, особу винного, який раніше не притягувася до відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно працює, його вік – 61 рік, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, що полягає у критичній оцінці обвинуваченим своєї поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, висловлення потерпілому прохання про вибачення та відсутність, обставини, що обтяжують покарання. 
Суд також враховує досудову доповідь органу з питань пробації, згідно якої зазначено, що ризик небезпеки для суспільства з боку обвинуваченого оцінюється як середній, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. 
Також не може бути залишена позо увагою думка потерпілого, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі. 
Таким чином, суд вважає, необхідним призначити ОСОБА_3 покарання, пов`язане з позбавленням волі, оскільки, на переконання суду, саме таке покарання, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, є пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності, необхідним та достатнім для досягнення мети покарання. 
Вирішуючи питання щодо застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує факт вчинення ОСОБА_3 даного кримінального правопорушення перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що внаслідок скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме грубих порушень вимог Правил дорожнього руху, настали тяжкі наслідки - загинула людина. За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Крім того, до початку судового розгляду, потерпілим через представника заявлений цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого на його користь на відшкодування моральну шкоду 500000 грн. На обґрунтування моральної шкоди, потерпілий зазначив, що через смертельне ДТП, він як син назавжди втратив можливість отримувати підтримку матері та її любов, що стало значним ударом для його психіки. Внаслідок ДТП, для нього як сина загиблого наступили непоправні наслідки: попередній стан ніколи не зможе бути відновлений і фактично жодна людина не зможе замінити рідної матері, так само любити і так само підтримувати, як це робила вона. З незалежних від нього обстави він втратив можливість тривалого життєвого зв`язку з матір`ю. Позбавлений материнського піклування та турботи. У нього виникла необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а також необхідність докладати такі зусилля і в майбутньому, оскільки він не зможе розраховувати на підтримку матері. Його життя непоправно змінилось і жодні зусилля з його сторони не зможуть виправити ситуацію, що склалась.
Обвинувачений підчас судового розгляду позов визнав повність та погодився з розміром відшкодування. 
Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
До того ж, ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як вбачається з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо у судовому засіданні були доведені стороною обвинувачення та цивільним позивачем матеріально-правові підстави позову.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Положеннями ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Системне тлумачення норм кримінального процесуального та цивільного законодавства України свідчить про те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Така позиція випливає з усталеної практики Верховного Суду, зазначеної у постановах від 04 листопада 2021 року у справі № 205/3109/20 (провадження № 51-3752км21), від 27 жовтня 2022 року у справі № 200/1437/18 (провадження № 51-2280км22), від 01 листопада 2022 року у справі № 748/356/19 (провадження № 51-1402км22), від 15 листопада 2022 року у справі № 635/6067/19 (провадження № 51-306км22), від 12 січня 2023 року у справі № 554/8829/19 (провадження № 51-2208км22) та від 16 лютого 2023 року у справі № 289/1825/19 (провадження № 51-94км22).
Відповідно до пунктів 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відшкодування такої шкоди можливе лише якщо таке передбачене відповідним законом, що визначає порядок і умови її відшкодування. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань.
Суд враховує, що потерпілий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини обвинуваченого, втратив матір. Втрата матері є непоправною подією в житті кожної людини незалежно від віку та спричиняє значні душевні страждання, позбавляє її материнської турботи, любові та підтримки, які мають особливе значення для повноцінного життя.
При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер і тривалість душевних страждань потерпілого, вік загиблої, довічний характер наслідків такої втрати, а також те, що смерть матері настала раптово та призвела до позбавлення потерпілого можливості отримувати її турботу та підтримку протягом усього життя.
З огляду на викладене, враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, а також позицію обвинваченого щодо визнання позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та наявність підстав для їх задоволення у розмірі 500 000 грн.
Крім того, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеса від 11.03.2026 року по справі 947/10537/26 прийнято рішення про накладення арешту на речові докази, а саме: автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 1985 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 , виданого 01.03.2001 Немирівського МРВ ДАІ Вінницької області, належить ОСОБА_10  /а.с.140-147/;
Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України арешт на вищевказане майно належить скасувати.
Розглядаючи питання щодо процесуальних витрат у сумі 21526, 47 грн., пов`язаних із залученням експерта, суд керується положеннями ст.124 КПК України, і вважає необхідним стягнути їх з обвинуваченого на користь держави.
Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374, 615 ч.15 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання 5 (п"ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 (десять) років.
Строк відбування основного покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з дня набрання вироком законної сили .
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 08 березня 2026 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк додаткового покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавленням права керувати транспортними засобами обчислювати з моменту фактичного відбуття основного покарання. 
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін до набрання вироком законної сили. 
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеса від 11.03.2026 року – скасувати.
Речові докази: автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 1985 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 , виданого 01.03.2001 Немирівського МРВ ДАІ Вінницької області, належить ОСОБА_10  – повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати по залученню експерта у розмірі 21526, 47 грн. (двадцять одна тисяча п"ятсот двадцять шість гривень сорок сім копійок) на користь держави. 
Цивільний позов  ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням – задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_9 , внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - 500000 грн. (п"ятсот тисяч гривень).
Матеріали кримінального провадження, долучені стороною обвинувачення, зберігати у матеріалах судового провадження.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Окнянський районний суд Одеської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст вироку суду вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя | ОСОБА_1