РІШЕННЯ
Іменем України

03 вересня 2026 року | м. Чернігів | справа № 927/712/26

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Тарасевич А. М.

За позовом: Ніжинської окружної прокуратури, 
вул. Овдіївська, 2, м. Ніжин, Чернігівської області, 16600, код ЄДРПОУ 02910114
в інтересах держави в особі позивача: Чернігівської обласної ради, 
проспект Миру, будинок 43, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ 25618741
до відповідача: Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, вул. Героїв України, 6, м. Семенівка, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область, код ЄДРПОУ 04062009
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Семенівського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Семенівкарайагролісгосп»,
вул. Горавовка, 33а, м. Семенівка, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область, код ЄДРПОУ 31333576
Предмет спору: про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: не з`явився;
від відповідача: Воробей В.С., представник;
від третьої особи: не з`явився;
за участю прокурора: Юзвак Л. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Ніжинською окружною прокуратурою через підсистему «Електронний суд» подано позов в інтересах держави в особі позивача: Чернігівської обласної ради до Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, у якому прокурор просить суд: витребувати з незаконного володіння Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради земельну ділянку з кадастровим номером 7424710100:26:001:2043, площею 35,9757 га.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 27.07.2026 відкрито провадження у справі; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Семенівське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство «Семенівкарайагролісгосп»; призначено підготовче засідання на 25.08.2026 на 10:20; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті. Також в ухвалі від 27.07.2026 зобов`язано Ніжинську окружну прокуратуру до підготовчого засідання надати пропозиції щодо призначення судом проведення (здійснення) експертної оцінки спірної земельної ділянки з кадастровим номером 7424710100:26:001:2043, площею 35,9757 га, у тому числі шляхом призначення судової експертизи.
03.08.2026 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав:
- клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішення 65 сесії Семенівської міської ради 8 скликання від 04.06.2026 року №2108 «Про скасування пунктів рішення 10 сесії міської ради 8 скликання від 05.08.2021 року №347»;
- заяву про визнання позову.
За клопотанням відповідача ухвалою суду від 05.08.2026 постановлено підготовче засідання 25.08.2026 та усі наступні судові засідання проводити в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).
У зв`язку з перебуванням судді Шморгуна В. В. у відпустці 25.08.2026 ухвалою суду від 13.08.2026 продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів та призначено підготовче засідання на 03.09.2026 на 11:30.
26.08.2026 прокурор через підсистему «Електронний суд» подав письмові пояснення щодо проведення експертної оцінки спірної земельної ділянки.
Позивач та третя особа були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідками про доставку ухвали в Електронний кабінет, але у підготовче засідання 03.09.2026 не з`явились.
Позивач до початку судового засідання подав заяву про проведення судового засідання без участі його представника. Від третьої особи будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання 03.09.2026 проводилось за відсутності позивача та третьої особи (їх представників).
У підготовчому засіданні 03.09.2026 суд долучив до матеріалів справи письмові пояснення прокурора та копію рішення 65 сесії Семенівської міської ради 8 скликання від 04.06.2026 року №2108 «Про скасування пунктів рішення 10 сесії міської ради 8 скликання від 05.08.2021 року №347», подану відповідачем.
Щодо поданої відповідачем заяви про визнання позову.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.
Аналогічне положення зазначено у ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно з ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб та вчинене уповноваженою особою.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.
У підготовчому засіданні 03.09.2026 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив скорочене рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Семенівської міської ради Чернігівської області від 05.08.2021 №347 «Про прийняття земельних ділянок до комунальної власності Семенівської міської ради» прийнято у комунальну власність Семенівської міської ради з земель державної власності 375 земельних ділянок з цільовим призначенням – для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, у тому числі земельну ділянку з кадастровим номером 7424710100:26:001:2043, площею 35,9757 га, а також зареєстровано право комунальної власності відповідача на спірну земельну ділянку. Наразі прокуратурою встановлено, що спірна земельна ділянка була сформована за рахунок земель колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, відноситься до земель комунальної власності та перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, а її розпорядником є Чернігівська обласна рада. Крім того, спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні Семенівського районного дочірнього агролісогосподарського підприємства «Семенівкарайагролісгосп». Отже, на думку прокурора, відповідач поза межами наданих йому повноважень здійснив реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що позбавляє позивача можливості володіти та розпоряджатися нею.
Відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі, про що подав відповідну заяву про визнання позову. 

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
Відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування агропромислового комплексу», керуючись ст. 9, 13 Лісового та ст. 12, 19 Земельного кодексів України (далі - ЛК та ЗК України), рішенням п`ятнадцятої сесії двадцять третього скликання Чернігівської обласної ради від 27.03.2001 надано земельні ділянки лісового фонду, які були у користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, що припинили своє існування в процесі реформування, і належать до земель запасу, в постійне користування підприємствам (згідно з додатками № 1 та № 2) для ведення лісового господарства.
Згідно з додатком № 1 до вказаного рішення у користування Дочірньому агролісогосподарському спеціалізованому підприємству «Семенівкарайагролісгосп» вирішено передати 20 977,4 га земель лісового фонду.
Розпорядженням Семенівської районної державної адміністрації від 12.03.2002 № 56 затверджено технічну документацію зі складання державних актів на право постійного користування землями лісового фонду Семенівському районному дочірньому спеціалізованому агролісогосподарському підприємству «Семенівкарайагролісгосп», якою передбачено надання в постійне користування земельних ділянок лісового фонду на території Семенівської міської ради площею 1739,4 га.
На підставі наведених рішень 11.10.2002 Семенівському районному дочірньому спеціалізованому агролісогосподарському підприємству «Семенівкарайагролісгосп» видано державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЧН № 000429, у тому числі і на земельну ділянку площею 35,9757 га (земельна ділянка № 4).
На замовлення Семенівського районного дочірнього спеціалізованого агролісогосподарського підприємства «Семенівкарайагролісгосп» ТОВ «ГЕОІНФОРМПРОЕКТ» у 2017 році розроблено технічну документацію з встановлення меж земельних ділянок в натурі загальною площею 1737,3166 га для ведення лісового господарства на території Семенівської міської ради Семенівського району Чернігівської області (у т.ч. і на земельну ділянку з кадастровим номером 7424710100:26:001:2043, площею 35,9757 га (земельна ділянка № 4).
03.02.2020 Відділом у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 35,9757 га, якій присвоєно кадастровий номер 7424710100:26:001:2043. 
Рішенням Семенівської міської ради Чернігівської області від 05.08.2021 № 347 «Про прийняття земельних ділянок до комунальної власності Семенівської міської ради» прийнято у комунальну власність Семенівської міської ради з земель державної власності 375 земельних ділянок з цільовим призначенням - для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, у т.ч. і земельну ділянку з кадастровим номером 7424710100:26:001:2043, площею 35,9757 га (п. 4 рішення).
06.07.2023 державним реєстратором Семенівської міської ради за Семенівською міською радою зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 35,9757 га з кадастровим номером 7424710100:26:001:2043, а за Семенівським районним дочірнім агролісогосподарським спеціалізованим підприємством «Семенівкарайагролісгосп» - право постійного користування зазначеною земельною ділянкою.
Рішенням шістдесят п`ятої сесії восьмого скликання Семенівської міської ради Чернігівської області від 04.06.2026 №2108 «Про скасування пунктів рішення 10 сесії міської ради 8 скликання від 05.08.2021 року №347» скасовано пункти 1,2,4-8, 10-24, 26-33, 35-42, 46-81, 83-99, 101-135, 137-216, 218-224, 226-280, 282-323, 325-353, 356-359, 361-373, 375 та 376 рішення 10 сесії міської ради 8 скликання від 05.08.2021 року №347 «Про прийняття земельних ділянок до комунальної власності Семенівської міської ради».
Листом від 18.06.2026 №195 Семенівське РДАСП «Семенівкарайагролісгосп» повідомило прокурора, що відповідно до матеріалів лісовпорядкування земельна ділянка площею 35,9757 га з кадастровим номером 7424710100:26:001:2043 входить у 111 квартал.
У листі від 02.07.2026 №01-05/618 Чернігівська обласна рада повідомила прокурора про те, що рада не приймала рішень про передачу земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером 7424710100:26:001:2043 у комунальну власність Семенівської міської ради.

Оцінка суду.
Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі. 
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, останню прокурором подано в особі Чернігівської обласної ради у зв`язку із невиконанням нею своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави у суді. 
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.
При цьому орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Згідно із частинами 1, 4 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. 
Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 8 Земельного кодексу України до повноважень обласних рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями, що знаходяться у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.
Згідно з ч. 2 ст. 122 Земельного кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.
Пунктом 3 ст. 30 Лісового кодексу України передбачено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські, районні ради у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на відповідній території: передають у власність, надають у постійне користування земельні лісові ділянки на землях спільної власності відповідних територіальних громад, власності територіальних громад міст Києва і Севастополя та припиняють права користування ними.
Предметом спору є земельна ділянка, яка перебуває у постійному користуванні Семенівського районного ДАСП «Семенівкарайгролісгосп» та є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст області.
Отже, Чернігівська обласна рада є компетентним органом у спірних правовідносинах.
З матеріалів справи вбачається, що прокурор звертався до Чернігівської обласної ради з листом від 23.06.2026, у якому повідомив про виявлені порушення законодавства при реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за Семенівською міською радою, а також просив повідомити про вжиті заходи щодо витребування цієї земельної ділянки із чужого незаконного володіння.
Листом №01-05/618 від 02.07.2026 Чернігівська обласна рада повідомила прокурора, що заходи претензійно-позовного характеру щодо спірної земельної ділянки нею не вживалися та не заперечила проти представництва прокуратурою інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області для витребування із комунальної власності незаконно відчуженої спірної земельної ділянки. 
Отже, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який є компетентним органом у спірних правовідносинах, і у разі виявлення порушень законодавства має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів, однак цього не зробив.
У порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. 
За таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення з боку прокурора бездіяльності Чернігівської обласної ради, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави та про наявність підстав для звернення прокурора з цим позовом до суду. 

Щодо суті позовних вимог.
Відповідно до статті 6 ЛК України (в редакції чинній станом на 27.03.2001) всі ліси в Україні є власністю держави. Від імені держави лісами розпоряджається Верховна Рада України, яка делегує відповідним Радам народних депутатів свої повноваження щодо розпорядження лісами, визначеними цим Кодексом та іншими актами законодавства. Ради народних депутатів у межах своєї компетенції надають земельні ділянки лісового фонду в постійне користування або вилучають їх у порядку, визначеному Земельним та цим кодексами.
За частиною 1 статті 4 ЗК України від 18.12.1990 № 561-XII (в редакції чинній станом на 27.03.2001) у державній власності перебувають усі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб`єктами права державної власності на землю виступають, зокрема, обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають у загальнодержавній власності.
Згідно з п. 1 частини 1 статті 12 та п. 1 частини 1 статті 13 ЛК України (в редакціях чинних станом на 27.03.2001) до відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування в порядку, встановленому статтею 19 цього Кодексу, за частиною 4 якої обласні Ради народних депутатів повноважні надавати в користування земельні ділянки із земель усіх категорій за межами населених пунктів для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів та інших лінійних споруд; та в усіх інших випадках, крім передбачених частинами 1 - 3 і 5 цієї статті. 
До відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання лісових відносин на їх території належить, зокрема, надання земельних ділянок лісового фонду за межами населених пунктів у постійне користування та припинення права користування ними.
За статтею 5 ЛК України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства. 
Виходячи з приписів частин 1, 2 статті 9 ЛК України (в редакції чинній на момент прийняття Чернігівською обласною радою рішення від 27.03.2001) користування земельними ділянками лісового фонду може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим підприємствам, установам, організаціям, в яких створені спеціалізовані підрозділи (далі - постійні лісокористувачі), для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За п. 21 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. 
Семенівське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство «Семенівкарайагролісгосп» створене на підставі наказу Обласного комунального спеціалізованого агролісогосподарського підприємства «Чернігівоблагроліс» від 27.12.2000 № 3, зареєстроване 12.01.2001 за розпорядженням Семенівської районної державної адміністрації № 12, на базі відокремленої частини майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, входить до сфери Управління комунального майна Чернігівської області (п. 1.1. Статуту ДП «Семенівкарайагролісгосп»). 
ДП «Семенівкарайагролісгосп» є лісокористувачем за рішенням Чернігівської обласної ради від 27.03.2001, основним видом діяльності якого є спеціалізоване ведення лісового господарства. Засновником Підприємства є комунальне підприємство «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради (пункти 1.2., 2.2., 3.8., 3.9. Статуту ДП «Семенівкарайагролісгосп»). 
Рішенням Чернігівської обласної ради (15 сесія 23 скликання) «Про надання в постійне користування земель лісового фонду» від 27.03.2001, відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529/99, Дочірньому агролісогосподарському спеціалізованому підприємству «Семенівкарайагролісгосп» надані в постійне користування для ведення лісового господарства земельні ділянки лісового фонду, що були в користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, які припинили своє існування в процесі реформування і належать до земель запасу на території Семенівського району, загальною площею 20977,4 га.
Дане рішення прийняте Чернігівською обласною радою в межах своїх повноважень, наразі є чинним. 
11.10.2002 Семенівському районному дочірньому спеціалізованому агролісогосподарському підприємству «Семенівкарайагролісгосп» видано державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЧН № 000429, у т.ч., і на земельну ділянку площею 35,9757 га.
Згідно з п. 2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).
Відповідно до п. 5 розділу VIII Прикінцевих положень ЛК України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 01.01.2027, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності ЗК України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
На замовлення Семенівського районного дочірнього спеціалізованого агролісогосподарського підприємства «Семенівкарайагролісгосп» ТОВ «ГЕОІНФОРМПРОЕКТ» у 2017 році розроблено технічну документацію з встановлення меж земельних ділянок в натурі загальною площею 1737,3166 га для ведення лісового господарства на території Семенівської міської ради Семенівського району Чернігівської області (у т.ч. і на земельну ділянку з кадастровим номером 7424710100:26:001:2043, площею 35,9757 га (земельна ділянка № 4).
Відповідно до п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VІ, з дня набрання чинності цим Законом (з 01.01.2013), землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються земельні ділянки:
а) на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;
які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;
б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" п. 4 цього розділу. 
Пунктом 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 5245-VІ визначено, що з дня набрання чинності цим Законом (з 01.01.2013) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. 
Виходячи з положень Закону № 5245-VІ, починаючи з 01.01.2013, спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення знаходилась у власності територіальних громад, сіл, селищ і міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради та перебувала в постійному користуванні ДП «Семенівкарайагролісгосп» згідно з чинним рішенням Чернігівської обласної ради (15 сесія 23 скликання) від 27.03.2001. Право постійного користування на спірну земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав за ДП «Семенівкарайагролісгосп» 06.07.2023. 
Відповідно до п. 20 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключних повноважень обласних рад належить вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Абзацом 2 п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи. 
Таким чином, обласні ради здійснюють функції власника майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, в тому числі землею.
Отже, земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні ДП «Семенівкарайагролісгосп» належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, управління якою здійснює Чернігівська обласна рада (позивач).
Розпорядження землями, що знаходяться в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області віднесено до повноважень обласної ради (стаття 8 ЗК України). 
Виходячи з установлених обставин, суд дійшов висновку про доведеність на підставі належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76, 77 ГПК України порушення речового права територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради на земельну ділянку площею 35,9757 га з кадастровим номером 7424710100:26:001:2043, що протиправно вибула з її власності за фактом реєстрації 06.07.2023 спірної ділянки за Семенівською міською радою (відповідачем у справі). 
Відповідно до частини 2 та пункту «б» частини 3 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Згідно зі ст. 387 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Віндикаційний позов є позовом речовим і як такий належить до речових способів захисту права власності. Його зміст полягає в вимозі неволодіючого власника до володіючого невласника про повернення речі в натурі. При цьому, відповідно до статті 396 ЦК України, за допомогою віндикаційного позову може захищатися володіння також і носія іншого речового права (титульного володільця), а не тільки права власності. Безпосередня мета віндикації полягає в відновленні володіння власника (титульного володільця), що, в свою чергу, забезпечує можливість використання ним усього комплексу правомочностей, що складають належне йому речове право (п. 141 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19).
Тобто предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого власника до особи, яка незаконно фактично володіє майном, про його повернення (витребування) з чужого незаконного володіння. 
Володіння як фактичний стан слід відрізняти від права володіння. Зокрема, права володіння, користування та розпоряджання майном належать власнику майна (частина 1 статті 317 ЦК України), незалежно від того, є він фактичним володільцем чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість така інша особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем такого майна, але не набуває права володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні. Володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може.
У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння такою особою таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі – власникові. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.
У пункті 56 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов), в порядку статті 387 ЦК України, є належним та ефективним способом захисту права власності. Такий висновок наведений також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 30.05.2018 у справі № 368/1158/16-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц. 
Підсумовуючи викладене вище, слід зазначити, що коли право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи (стягнення з неї) нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову щодо такого майна, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за кінцевим набувачем, який є відповідачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.112018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146)).
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог прокурора та наявність підстав для задоволення позову.

Висновки суду.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. 
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання цього позову Чернігівська обласна прокуратура сплатила судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Частиною 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Аналогічна норма міститься у ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
У зв`язку з визнанням відповідачем позову, прокуратурі підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, що становить 1331,20 грн.
Решта 50% сплаченого прокуратурою судового збору у розмірі 1331,20 грн відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача. 
Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 130, 185, 191, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Витребувати з незаконного володіння Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (вул. Героїв України, 6, м. Семенівка, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область, код ЄДРПОУ 04062009) на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради (проспект Миру, будинок 43, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ 25618741) земельну ділянку з кадастровим номером 7424710100:26:001:2043, площею 35,9757 га.
3. Стягнути з Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (вул. Героїв України, 6, м. Семенівка, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область, код ЄДРПОУ 04062009) на користь Чернігівської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910114, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, отримувач – Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача – Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача - UA248201720343140001000006008) 1331,20 грн витрат зі сплати судового збору. 
4. Повернути Чернігівській обласній прокуратурі (код ЄДРПОУ 02910114, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, отримувач – Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача – Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача - UA248201720343140001000006008) з Державного бюджету України (код класифікації доходів бюджету 22030101) 1331,20 грн судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією №1862 від 01.07.2026.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 

Повне рішення складено 11.09.2026.

Суддя В. В. Шморгун