КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 754/8227/26 Головуючий у І інстанції Бабайлова Л.М.
Провадження № 33/824/3374/2026 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

20 липня 2026 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гаврилюк Жанни Олександрівни на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2026 року про притягнення 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,  
до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2026 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з даною постановою, представник ОСОБА_1 - адвокат Гаврилюк Ж.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, просить постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2026 року скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення, суд обґрунтував закриття провадження у справі тим, що ОСОБА_2 рухався прямо по внутрішньоквартальному проїзду в межах своєї смуи/траєкторії, не змінюючи напрямку руху і не здійснював маневру перестроювання. Тому суд вирішив, що в його діях немає порушення пункту 10.11 Правил дорожнього руху. Поряд із цим, суд зазначив, що інший учасник ДТП - ОСОБА_1 показав у суді, що … виконуючи поворот праворуч, здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi»…». Однак, вказане судом першої інстанції, як нібито встановлені обставини, є викривленням наданих учасником ДТП (потерпілим) пояснень.
Так, водій ОСОБА_1 у письмових пояснень, що мімстяться в матеріалах справи, послідовно наголошував, що він, рухаючись із мінімальною дозволеною швидкістю, виїжджаючи з двору, виконуючи усі вимоги ПДР, раптово відчув удар, і в цей момент зупинився на місці. Даний удар спричинив автомобіль «Mitsubishi», який з`явився раптово і рухався з великою швидкістю, що не відповідала дорожній обстановці.
Ті ж самі обставини водієм ОСОБА_1 були підтверджені у судовому засіданні, натомість суд першої інстанції спотворив покази іншого учасника ДТП (потерпілого ОСОБА_1 ) на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що суперечить принципу об`єктивного встановлення обставин справи.
Натомість, в діях водія «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , окрім інкримінованого поліцейськими порушення ПДР, вбачається також порушення п.п. 12.1 та 12.3 ПДР, а саме: 
- водій ОСОБА_2 , керуючи атвомобілем «Mitsubishi L200», номерний знак  НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, яка б ураховувала дорожню обстановку, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом;
- водій ОСОБА_2 , керуючи «Mitsubishi L200», номерний знак  НОМЕР_1 , при виникненні небезпеки (іншого транспортного засобу, що знаходився на траєкторії його руху), яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу.
Посилаючись на розташування автомобілів (учасників ДТП), відображених на схемі ДТП, зазначає, що суд першої інстанції, здійснивши правовий аналіз дій водія ОСОБА_2 на предмет дотримання ним вимог п. 10.1 ПДР, взагалі не дослідив склад правопорушення в контексті реального п. 10.11 ПДР, що є прямим порушенням вимог ст. ст. 245 і 280 КУііАПщодо обов`язку суду всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати, чи було вчинено інкриміноване особі адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Звертає увагу на те, що на дорогах, по яким рухались водії, не здійснювалось регулювання дорожнього руху ані за допомогою дорожніх знаків чи дорожньої розмітки, ані за допомогою будь-якого дорожнього обладнання та світлофорів, самі дороги є дорогами з однаковим покриттям, а Правилами дорожнього руху не встановлено якогось особливого порядку дорожнього руху та не встановлені пріоритету внутрішньоквартального проїзду над виїздом з прибудинкової території дороги в межах житлової зони, по яким рухались водії в момент ДТП, рівнозначними.
Таким чином, в обставинах, що склались безпосередньо перед ДТП, право на першочерговий рух було саме у водія «HyundaiSonata», д.н.з. НОМЕР_2 , а водій ОСОБА_2 , в свою чергу, повинен був дати дорогу автомобілю, який наближався до нього з правого боку, після чого подовжити рух.
Також вказує на те, що судом першої інстанції не було досліджено технічний засіб відеозапису 471848, не було перевірено, які обставини зафіксовано на цьому відеозаписі, та не надано цьому доказу належної правової оцінки.
Крім того, водій ОСОБА_2 відразу після скоєння ДТП поспіхом почав знімати номерний знак  НОМЕР_3 . який було встановлено на автомобілі Mitsubishi, та замінив його на інший - НОМЕР_1 , даний факт зафіксовано поліцейськими при оформленні матеріалів та в поясненнях потерпілого - водія Hyundai Sonata, днз НОМЕР_2 .
Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - адвокат Гаврилюк Ж.О. вважає, що саме в протиправних діях водія « Mitsubishi »   ОСОБА_2  вбачається причинний зв`язок із настанням ДТП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гаврилюк Ж.О. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Вовк С.О. у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити постанову суду першої інстанції без змін.
Заслухавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди та їх представників, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про її часткове задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова судді суду першої інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає.
Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.
Об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається у порушенні учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
За положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.
Відповідно до п. 10.11 ПДР, у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.
При кваліфікації дій водія ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено конкретне діяння водія і підпункт Правил дорожнього руху України ним було порушено.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 27 квітня 2026 року о 18 год. 40 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , по просп. Червоної Калини, 5, в м. Києві, порушив п. 10.11 Правил дорожнього руху України, при цьому, під час руху не надав перевагу в русі автомобілю «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який наближався з правого боку, та скоїв із ним зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Разом із тим, не дивлячись на наявність конкретної кваліфікації дій ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові не встановив відповідності дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 10.11 ПДР, помилково надавши оцінку його діям в розрізі вимог пункту 10.1 ПДР, що не відповідає кваліфікуючим ознакам правопорушення, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення. З огляду на вказане, оскаржувана постанова не може вважатись обґрунтованою та законною.
Надаючи оцінку матеріалам справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.
Із схеми дорожньо-транспортної пригоди і пояснень водіїв вбачається, що зіткнення автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1  під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 , відбулось під час виїзду автомобіля «Hyundai» з прилеглої прибудинкової території будинку № 5 по просп. Червоної Калини у м. Києві, в той час, як автомобіль «Mitsubishi» під керуванням ОСОБА_2 рухався проїзною частиною від будинку Червоної Калини 7 в напрямку проспекту Червоної Калини.
Порядок виїзду з прилеглої території унормовано положеннями п. 10.2 ПДР, згідно з яким, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Системний аналіз пунктів 10.2 та 10.11 ПДР дозволяє зробити висновок про те, що в даному випадку черговість проїзду транспортних засобів не була обмовлена «правилом правої руки», оскільки автомобіль «Hyundai» здійснював виїзд з прилеглої прибудинкової території, а автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався проїзною частиною, тому черговість проїзду мала бути здійснена у відповідності до пункту 10.2 ПДР.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Наявні в матеріалах справи докази, в тому числі пояснення учасників ДТП, відеозапис з місця ДТП та світлини пошкоджених транспортних засобів, зазначеного вище висновку не спростовують та не підтверджують порушення ОСОБА_2 п. 10.11 ПДР та відповідно вчинення останнім дій, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що обидва водії рухались рівнозначними дорогами, які є елементами житлової зони - дворової території, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не відповідають обставинам справи, зокрема схемі ДТП, даним відеозапису та світлинам, з яких вбачається, що проїзна частина, по якій рухався автомобіль «Mitsubishi» не є прилеглою (прибудинковою) територією.
Відтак, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 651487 від 27 квітня 2026 року.
Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову.
Оскільки висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення зроблено на підставі неповного з`ясування обставин справи та з помилковою кваліфікацією дій особи, що притягується до адміністративної відповідальності, постанову суду слід змінити в частині мотивів для закриття провадження по справі, з викладенням нових мотивів, зазначених у цій постанові.
В решті постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гаврилюк Жанни Олександрівни задовольнити частково.
Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2026 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній