Справа № 675/1004/26 
Провадження № 2/675/1041/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
"05" серпня 2026 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді - Пашкевича Р. В., 
за участю: секретаря судового засідання – Гедзенюк В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ізяслав цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
В червні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулося до суду з позовом, який сформовано в системі «Електронний суд», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5457008 від 12.04.2025 року в сумі 71 110,00 грн, а також просить стягнути судові витрати по справі.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що 12.04.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №5457008 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кошти у розмірі 20000,00 грн, строком на 360 днів. ТОВ «Лінеура Україна» належним чином виконано зобов`язання за вказаним договором та надано в користування відповідача зазначену суму кредиту.
Однак, в зв`язку з тим, що відповідачем неналежним чином були виконані умови договору, у відповідача перед товариством утворилася заборгованість, яка із врахуванням здійснених платежів, становить суму в розмірі 71110,00 грн, з яких: 20000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 43700,00 грн сума нарахованих процентів первісним кредитором; 7410,00 грн - нараховані позивачем проценти за 39 календарних днів.
27.02.2026 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №27/02/2026, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги по вказаному кредитному договору.
У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 71110,00 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10000,00 грн.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07.07.2026 року прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданому позові просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неприбуття суд не повідомив, відзив на позов не подав.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін та їх представників.
У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12.04.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір №5457008 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000,00 грн на споживчі потреби на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідно до п.1.3 кредитного договору, кредит надано строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.
У п.1.4 договору сторони передбачили, що за користування кредитом нараховуються проценти у наступних розмірах та відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 0,95% в день та застосовується у межах всього строку кредиту, вказаного у п.1.3 договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 0,9778% 
Також, сторони, передбачили сплату позичальником комісії за надання кредиту у розмірі 2000,00 грн. (п.1.4 договору).
У п.2.1 кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Кредитний договір №5457008 від 12.04.2025 року, додатки №1 та №2 до договору підписані ОСОБА_1 12.04.2025 року з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «67089» відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
12.04.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало на банківську карту ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , реквізити якої ним було зазначено у кредитному договорі, за допомогою платіжної системи ТОВ «Пейтек» кошти кредиту в сумі 20000,00 грн., що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Пейтек» №20260302 від 02.03.2026 року.
Крім того, факт належності ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_2 , емітованої в АТ КБ «ПриватБанк», та зарахування на цю картку 12.04.2025 року грошових коштів в сумі 20000,00 грн. підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк», наданою листом №20.1.0.0.0/7-260715/83274-БТ від 17.07.2026 року на виконання ухвали суду про витребування доказів.
Отже, за згодою сторін на підставі укладеного кредитного договору №5457008 строк дії договору кредиту сторони визначили у 360 днів. До вказаного строку сторони передбачили і право нараховувати проценти за користування кредитом у розмірі 0,95% за кожен день користування кредитом.
За умовами вищезазначеного договору кредиту ОСОБА_1 зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк, однак свої зобов`язання за договором не виконав.
27.02.2026 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу №27/02/2026, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників до договору факторингу№27/02/2026 та витягу з Реєстру боржників до цього договору факторингу від 27.02.2026 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №5457008 (порядковий номер в Реєстрі боржників - 373) в сумі 72700,00 грн, з яких: 20000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 43700,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 9000,00 грн - сума заборгованості за пенею та штрафами.
Станом на дату укладання договору факторингу №27/02/2026 від 27.02.2026 року, строк дії договору №5457008 від 12.04.2025 року не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 28.02.2026 року по 07.04.2026 року включно (39 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 7410,00 грн.
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що за період з 12.04.2025 року по 27.02.2026 року ОСОБА_1 здійснив оплату на рахунок первісного кредитора в розмірі 20480,00 грн, які спрямовані на оплату процентів за користування кредитом у розмірі 17480,00 грн, оплату штрафу в розмірі 1000,00 грн та оплату комісії за надання кредиту у розмірі 2000,00 грн.
Враховуючи норми чинного законодавства, позивач вважає таким, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції в розмірі 9000,00 грн.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем за кредитним договором №5457008 від 12.04.2025 року в загальній сумі 71110,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 20000,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами первісним кредитором – 43700,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 39 календарних днів – 7410,00 грн.
Ухвалюючи рішення по суті заявлених позовних вимог, судом враховано також наступне.
Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані Главою 71 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положення ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст.1052 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що кредитний договір №5457008 від 12.04.2025 року підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає наведеним вище нормам права.
Таким чином, кредитний договір №5457008 від 12.04.2025 року є укладеним, будь-які умови, викладені в договорі відповідачем не оспорювалися.
Зазначений договір містить персональні дані відповідача, зокрема, РНОКПП, дані паспорта громадянина України, місце проживання, електронну адресу, номер мобільного телефону, номер банківського рахунку. Також в договорі визначено порядок та умови надання кредиту, сплати процентів.
Вказані дані не перебувають у загальному доступі, є індивідуальними для кожної конкретної особи, а їх обробка потребує згоди самої особи на такі дії.
Отримання відповідачем кредитних коштів на вказаний позичальником при укладенні договору картковий банківський рахунок не спростовано.
Укладаючи договір сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів.
Наявність заборгованості за договором підтверджується розрахунком позивача, який не спростований відповідачем.
Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За змістом ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Матеріали справи містять договір факторингу з відповідними додатками, який об`єктивно вказує на те, що позивач набуло за плату право грошової вимоги до відповідача за цим кредитним договором. Цей договір є дійсним та виконаним.
З огляду на вищезазначене, оскільки відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 71110,00 грн., з яких: 20000,00 грн – тіло кредиту; 43700,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 7410,00 грн – заборгованість за нарахованими процентами ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 39 календарних днів, підтверджені наявними у справі доказами, належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн суд враховує таке.
Судом встановлено, що 10.12.2024 року між позивачем та адвокатом Столітнім М. М. укладено договір про надання правової допомоги №10/12-2024. Предметом вказаного договору є зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до розділу 4 даного договору, сторони погодили порядок оплати послуг адвоката.
Заявкою №21263 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, актом №21263 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 22.06.2026 року згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року та рахунком на оплату №21263-22/06-2026 від 22.06.2026 року сторони погодили надання правових послуг по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму 10000,00 грн.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні відповідача всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З урахуванням конкретних обставин, зокрема, складністю справи та ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. При цьому, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема складністю справи та ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
За таких обставин, при визначенні розміру витрат на правову допомогу судом встановлено, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. є завищеною та необґрунтованою. Окрім того, справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності.
Враховуючи незначну складність справи, розгляд її у порядку спрощеного провадження, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, а також те, що всі обставини справи були встановлені при заочному розгляді справи без участі представника позивача, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу на загальну суму 4000,00 грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, -
У Х В А Л И В :
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (місце знаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно – Корчуватська, 27, приміщення 2, код ЄДРПОУ 44559822) заборгованість за кредитним договором №5457008 від 12.04.2025 року у розмірі 71110 (сімдесят одна тисяча сто десять) грн, судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Ізяславським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Учасники справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», місце знаходження: м. Київ, вул. Набережно – Корчуватська, 27, приміщення 2, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 05 серпня 2026 року.

Суддя: Р. В. Пашкевич