Справа № 344/10746/25 
Провадження № 11-кп/4808/349/26 
Категорія ч.2 ст. 309 КК України 
Головуючий у 1 інстанції  ОСОБА_1  
Суддя-доповідач    

ОСОБА_2 И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано – Франківського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді ОСОБА_3 , 
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Івано – Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Івано – Франківського міського суду від 20 квітня 2026 року, згідно якого
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
уродженець та зареєстрований за адресою: 
АДРЕСА_1 , 
жителя АДРЕСА_2 , 
українець, громадянин України, з середньою освітою, 
раніше неодноразово судимий, 
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,
в с т а н о в и л а :
вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання — 1 рік позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднано не відбуті покарання за вироками Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.02.2025 року та 28.03.2025 року, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень та штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень, які на підставі ч.3 ст.72 КК України – виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 вказано обчислювати з часу затримання.
Стягнути із ОСОБА_8 на користь держави, процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 3 565 гривень 60 копійок.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив: незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст.309 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_8 , будучи засудженим вироком Івано-Франківського міського суду від 28.03.2025 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень, який набрав законної сили 28.04.2025 року, на шлях виправлення не став та маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний злочин у сфері незаконного обігу психотропних речовин.
Так, ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, за невстановлених обставин незаконно придбав полімерну колбу, із кристалічною речовиною, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено — PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яку помістив у наплічну сумку та зберігав при собі без мети збуту.
12.05.2025 року близько 19 год. 50 хв. під час здійснення заходів, спрямованих на запобігання вчиненню кримінальних та інших правопорушень пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин на території с. Вовчинець Івано-Франківського району, працівниками Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, неподалік будинку №17 по вул. Гайова в с. Вовчинець було зупинено ОСОБА_8 , в ході спілкування з яким у працівників поліції виникли підстави вважати, що ОСОБА_8 незаконно зберігає при собі речовини, обіг яких обмежено чи заборонено.
Відповідно до ст.34 Закону України “ Про Національну поліцію ”, працівниками Національної поліції України прийнято рішення про проведення поверхневої перевірки ОСОБА_8 , під час якої останній повідомив, що у нього в наплічній сумці знаходиться полімерна колба із вмістом психотропної речовини.
В подальшому, у період часу з 20 год. 30хв по 20 год. 34 хв. 12.05.2025 року в ході проведення огляду місця події працівниками слідчо-оперативної групи Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області по вул. Польова, 17 в с. Вовчинець Івано-Франківського району, ОСОБА_8 , усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням та зберіганням психотропної речовини, добровільно видав з наплічної сумки полімерну колбу, в якій знаходилась кристалічна речовина, яка згідно висновку експерта містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кількості 0,4008 грама.
Крім того, ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, за невстановлених обставин незаконно придбав зіп-пакет, із кристалічною речовиною, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено — PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яку помістив собі у наплічну сумку та зберігав при собі без мети збуту.
19.05.2025 року близько 16 год. 20 хв. під час патрулювання міста Івано-Франківська інспектором СЮП ВП Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 неподалік берега річки Бистриця-Надвірнянська в м. Івано-Франківськ, було зупинено ОСОБА_8 , в ході спілкування з яким виникли підстави вважати, що ОСОБА_8 незаконно зберігає при собі речовини, обіг яких обмежено чи заборонено. В ході спілкування із працівником поліції ОСОБА_8 повідомив, що у нього в лівій нагрудній кишені куртки знаходиться зіп-пакет із вмістом психотропної речовини.
У подальшому, у період часу з 17 год. 09 хв. по 17 год. 12 хв. 19.05.2025 року в ході проведення огляду місця події працівниками слідчо-оперативної групи Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області на ділянці території, що неподалік берега річки Бистриця-Надвірнянська в м. Івано-Франківськ ОСОБА_8 добровільно видав із лівої нагрудної кишені куртки зіп-пакет, в якому знаходилась кристалічна речовина, яка згідно висновку експерта містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кількості 0,3208 грама.
В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок Івано – Франківського міського суду від 20 квітня 2026 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст. 309 КК України таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок м`якості. 
Зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки вироком Івано – Франківського міського суду від 11.02.2026 року ОСОБА_8 визнаний винним за ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, призначеним за даним вироком, повністю приєднано ОСОБА_8 невідбуте покарання за попереднім вироком Івано – Франківського міського суду від 27.02.2025 року та від 28.03.2025 року з урахуванням ухвали Івано – Франківського міського суду від 09.06.2025 року у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
Визначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 2 роки та у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, які ухвалено виконувати самостійно.
Не зважаючи на те, що вказаний вирок не вступив в законну силу на час ухвалення вироку від 20.04.2026 року, суду першої інстанції необхідно було його врахувати при призначені покарання. 
Кримінальні правопорушення, за які засуджено ОСОБА_8 , вчинено ним 12.05.2025 року та 19.05.2025 року, тобто до ухвалення попереднього вироку від 11.02.2026 року.
За наведених обставин Івано – Франківський міський суд безпідставно застосувався ст. 71 КК України замість ч.4 ст. 70 КК України. Зазначає, що про незаконність судового рішення свідчить і неправильне застосування ст. 72 КК України. 
Також звертає увагу суду на те що призначаючи обвинуваченому покарання судом першої інстанції не враховано суспільної небезпеки вчинених злочинів, яка визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії на свідомість людей, їх мораль та спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості. 
Просить скасувати вирок Івано – Франківського міського суду від 20.04.2026 року. Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Івано – Франківського міського суду від 11.02.2026 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців та штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, який виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін. 
Під час апеляційного розгляду: 
- прокурор, підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити;
- обвинувачений ОСОБА_8 заперечив з приводу поданої апеляційної скарги прокурора, просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КПК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений правильно зрозумів зміст обставин кримінального провадження, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому розслідуванні, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили.
Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ст.349 ч.3 КПК України, а тому вирок суду у цій частині не переглядатиметься судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України. 
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у кримінальному провадженні доказами.
Однак, згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Даних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та в порушення загальних засад призначення покарання, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив обвинуваченому явно несправедливе та надмірно м`яке покарання, не вмотивувавши належним чином таке рішення.
Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими, оскільки призначене обвинуваченому покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження вироком Івано – Франківського міського суду від 11.02.2026 року ОСОБА_8 визнаний винним за ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, призначеного за даним вироком, повністю приєднано ОСОБА_8 невідбуте покарання за попередніми вироками Івано – Франківського міського суду від 27.02.2025 року та від 28.03.2025 року з урахуванням ухвали Івано – Франківського міського суду від 09.06.2025 року у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
Визначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 2 роки та у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, які ухвалено виконувати самостійно.
Не зважаючи на те, що вказаний вирок не вступив в законну силу на час ухвалення вироку від 20.04.2026 року, суду першої інстанції необхідно було його врахувати при призначені покарання. 
Враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 01.06.2020 року (справа № 766/39/17) згідно якого зазначено, що суди призначаючи остаточне покарання, повинні застосувати правила, передбачені ст. 71 КК України, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили. При цьому, скасування судом апеляційної інстанції такого попереднього вироку в частині покарання з підстав неправильного звільнення від відбування покарання або у зв`язку з необхідністю призначити більш суворе покарання не перешкоджає застосуванню ст. 71 КК України, оскільки в такому разі апеляційний суд фактично лише посилює покарання чи вказує на необхідність його відбування реально, а не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості особи у вчиненні злочину і не скасовує вирок в цій частині. 
Відповідно до положень ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає основне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. 
Частиною 4 вказаної статті передбачено, що за правилами, передбаченими в частині першій – третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в суді буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково, за попереднім вироком, за правилами передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що визначальним для розмежування застосування статей 70 та 71 КК України є саме момент постановлення вироку, а не його подальша зміна чи скасування в апеляційному порядку. 
Кримінальні правопорушення, за які засуджено ОСОБА_8 вчинено ним 12.05.2025 року та 19.05.2026 року, тобто до ухвалення попереднього вироку від 11.02.2026 року. 
Враховуючи вищенаведені обставини колегія суддів доходить висновку, що у даному випадку наявні підстави для застосування положень ч.4 ст. 70 КК України та призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.
Апеляційний суд вважає підставними доводи апеляційної скарги прокурора, щодо неправильного застосування судом першої інстанції вимог ст. 72 КК України.
У відповідності до ч.3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Натомість, Івано – Франківський міський суд до призначеного покарання приєднав не відбуті покарання за вироками Івано – Франківського міського суду від 27.02.2025 року та 28.03.2025 року та остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень та штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, які ухвалено виконувати самостійно.
Однак, судом першої інстанції не було враховано те, що ухвалою Івано – Франківського міського суду від 09.06.2025 року задоволено подання начальника Івано – Франківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано – Франківській області. За наявності вироку Івано – Франківського міського суду від 27.02.2025 року та вироку Івано – Франківського міського суду від 28.03.2025 року стосовно засудженого ОСОБА_8 визначено йому остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доході громадян, що становить 17 000 гривень. 
Окрім цього, колегія судів вважає, що судом першої інстанції на підставі зібраних доказів правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 309 КК України і вина його у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю, проте призначене покарання обвинуваченому не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому повинно бути більш суворим.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України те, що відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення, віднесено до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання відповідно до ст. 66, 67 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, колегія суддів визнає повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого апеляційним судом не встановлено. 
Також колегією суддів враховано, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, однак перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» з 15.03.2024 року по 18.03.2024 року з діагнозом: психічно здоровий, переніс наркотичне сп`яніння. 
Згідно інформації, яка міститься в досудовій доповіді органу пробації у обвинуваченого ОСОБА_8 наявний високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, яку він становить для суспільства, Івано-Франківський районний відділ філії ДУ “Центр пробації” в Івано-Франківській області вважає, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку уповноваженого органу з питань пробації виконання покарання у громаді для обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У випадку прийняття судом рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган пробації вважає за доцільне покладення на обвинуваченого обов`язків, відповідно до ч.3 ст. 76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
З врахуванням наведеного, доводи прокурора про те, що суд першої інстанції призначено обвинуваченому надто м`яке покарання є обґрунтованими, а тому колегія суддів вважає, що покарання ОСОБА_8 слід призначити більш суворе.
На думку колегії суддів таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.
З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою, і наведені в ній доводи дають підстави для її задоволення, а тому вирок суду першої інстанції, слід скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок.
Керуючись ст.ст.374, 405, 407,409, 413,414 ,418,420 КПК України, колегія суддів, - 
ухвалила :
Апеляційну скаргу прокурора – задовольнити.
Вирок Івано – Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.04.2026 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання – скасувати, та ухвалити новий вирок.
ОСОБА_8 визнати винуватим за ч.2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 ( шість) місяців. 
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Івано – Франківського міського суду від 11.02.2026 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців та штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 ( сімнадцять тисяч) гривень, який виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу звернення вироку до виконання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії вироку. 

Головуючий ОСОБА_3 
Судді: ОСОБА_4 
ОСОБА_5