Справа № 944/919/26
Провадження №2-а/944/74/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - Швед Н.П. 
з участю секретаря – Василиці Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю м.Києва про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення зпередбаченеч.1 ст.122 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту територіального контролю м.Києва про скасування постанови про накладення адміністративного стягненняу справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 30 січня 2026року відносно нього була винесена постанова серії 2К1 №0008452580 від 30 січня 2026 року про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови він 30.01.2026року об 13год. 41хв. по вул.Володимирській, 77 у м.Києві, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1ст.122КУпАП.
Вважає, вищевказану постанову протиправною, та такою що підлягає скасуванню, оскільки, жодних адміністративних правопорушень він не вчиняв, в оскаржуваній постанові головний спеціаліст-інспектор з паркування другого відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління з паркування Департаменту територіального контролю м.Києва виконавчого органу Київської міської ради Карпенко О.Л. вказала його персональні дані, та державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 який належить транспортному засобу що перебуває у його власності. Однак, як вбачається із фотознімку, який долучений інспектором до постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксований транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_2 , тобто зафіксований на фото транспортний засіб не належить йому та не перебуває у його користуванні.
В оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок поліцейського про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Просить суд позовні вимоги задовольнити. Скасувати постанову серії 2К1 №0008452580 від 30 січня 2026 року про притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, та закрити провадження у справі.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 03.03.2026року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Відповідачам надано строк для подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
17.03.2026року представник Департаменту територіального контролю м.Києва скерував на адресу суду відзив, в обгрунтування якого покликається на те, що головним спеціалістом - інспектором з паркування другого відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Карпенко О.Л. 30.01.2026 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) 2КІ № 0008452580 у зв`язку з порушенням вимог дорожнього знаку 3.34 (зупинку заборонено), та вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає дану постанову законною, така набрала законної сили 17.02.2026року. Департаментом виконано вимоги КУпАП, і така була скерована особі, яка вчинила дане правопорушення. Просить в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.
26.03.2026 року позивач скерував на адресу суду відповідь на відзив, в якому вказує, що ознайомившись з поданим стороною позивача відзивом вважає, такий необгрунтованим, оскільки, у ньому відсутні факти, що спростовують обставини, викладені у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити.
Позивач в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву, в якій просить суд, розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Так, згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 2К1 №0008452580 від 30 січня 2026 року ОСОБА_1 30.01.2026року об 13год. 41хв. по вул.Володимирській, 77 у м.Києві, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1ст.122КУпАП. На підставі вказаної постанови позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, а саме, здійснення зупинки в забороненому місці, докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не спростовано. З фотознімку зробленого 30 січня 2026року об 13:43:14 долученого до оскаржуваної постанови вбачається, що на такому зафіксований транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_2 , однак, як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 належить транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» із д.н.з. НОМЕР_1 , тобто транспортний засіб на фотознімку долученому до постанови, не належить позивачу.
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не надано жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки, також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
В рекомендації №R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).
З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.
Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.
Частина перша статті 122 КУпАП передбачає, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
На спростування доводів позивача та підтвердження того, що останній дійсно допустив порушення вимог зазначених вище вимог ПДР відповідачем до суду першої інстанції не було подано відеоматеріалів чи будь-яких інших доказів з камер на яких зафіксовано факт вчинення позивачем відповідного правопорушення.
Долучене фото, яке фіксує вчинене позивачем порушення, суперечить фактам, викладеними в оскаржуваній постанові, а тому не може розглядатися як доказ вчинення особою адміністративного правопорушення.
Зазначені висновки викладені у постановах Верховного суду від 15 листопада 2018 у справі № 524/5536/17, 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим, тому постанову серії 2К1 №0008452580 від 30 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП слід скасувати. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.
Зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом звільнений від сплати судового збору, а відповідач є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір в зазначеному розмірі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту територіального контролю м.Києва на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 242-244, 246, 268, 286 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю м.Києва про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП - задовольнити. 
Постанову серії 2К1 №0008452580 від 30 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП – скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту територіального контролю м.Києва на користь держави судові витрати із сплати судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , 
проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент територіального контролю м.Києва
юридична адреса: 03680, вул.Дегтярівська, 31 кв.2 м.Київ.
Суддя: Швед Н.П