Справа № 308/19283/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Чепки В. В., за участі секретаря судового засідання Авдєєвої К. Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», в інтересах якого діє представник Марія Хлопкова, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
29 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 174484 від 10.03.2025 в сумі 11 071,02 грн., судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що 10.03.2025 ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір №174484 на суму 6 667,00 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора 108855с7. 10.03.2025 первісний кредитор ініціював переказ коштів на платіжну карту відповідача. Відповідач не виконував умови кредитного договору, не сплачував платежі.
Представник позивача вказував, що 16.04.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників №5 від 05.08.2025 до договору факторингу та акту приймання-передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за даним договором.
Позивач вказував, що загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить 12 271,02 грн, яка складається з наступного: 6 667,00 грн заборгованість по кредиту; 3 903,02 грн заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом; 501,00 грн заборгованість по комісії, 1 200,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Вказана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 05.08.2025 - 01.11.2025.
Представник позивача зауважував, що позивачем належним чином доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення.
На підставі наведеного, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №174484 від 10.03.2025 у розмірі 11 071,02 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
25.03.2026 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №174484 від 10.03.2025 в розмірі 11 071,02 грн, що складається із 6 667,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 3 903,02 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 501,00 грн заборгованість по комісії та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» у відшкодуванні витрат за надання професійної правової допомоги.
10 квітня 2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 , в якій вона просить скасувати заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2026 року по справі №308/19283/25.
Заява мотивована тим, що відповідачка 25 березня 2026 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі №308/19283/25 ухвалено рішення яким стягнено заборгованість на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Заявниця не погоджується з цим рішенням та вважає, що воно підлягає скасуванню, оскільки вона була позбавлена можливості належним чином захистити свої права й надати повноцінний відзив із доказами. Розгляд справи за її відсутності був зумовлений виключно складними життєвими обставинами: перебуванням її чоловіка в СІЗО, утриманням двох малолітніх дітей та скрутним матеріальним становищем через відсутність стабільного доходу. Подана нею раніше заява про розгляд справи без її участі не містила повноцінних заперечень по суті спору, через що її право на захист фактично було обмежене.
Відповідачка зазначає, що суд належним чином не перевірив розмір заборгованості, яка є явно завищеною та непропорційною, зокрема через надмірну процентну ставку та нараховані комісії, що потребують детальної перевірки на відповідність законодавству України та порушують принципи справедливості й добросовісності. З метою повного й всебічного розгляду справи вона має намір особисто подати заперечення, поставити під сумнів обґрунтованість нарахувань та надати докази свого матеріального стану. Просить скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 
Відповідач звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, в якій просить суд розстрочити виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2026 року по справі №308/19283/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Мотивуючи заяву зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2026 стягнено заборгованість на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», заявниця зазначає, що наразі вона перебуває у вкрай складному матеріальному становищі, зазначає, що її чоловік перебуває в СІЗО, а на її утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей і вона не має стабільного доходу тому не може виконати рішення суду. Зобов`язання визнає, не ухиляється від його виконання, однак просить врахувати її матеріальний стан, у зв`язку з чим просить суд розстрочити виконання рішення суду, встановивши щомісячний платіж в розмірі 500,00 грн. 
29.04.2026 від відповідача на адресу суду надійшла заява про усунення зазначених в ухвалі суду недоліків. 
22.04.2026 на адресу суду надійшла заява від представника позивача, в якій заперечує проти заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду. Позивач наголошує, що відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи, оскільки судом було дотримано процедуру направлення повісток за відомими адресами, а відповідачка не має зареєстрованого електронного кабінету в ЄСІТС. Твердження відповідачки про неможливість участі у засіданні спростовуються її ж заявою про розгляд справи без її участі, що свідчить про свідомий вибір форми захисту своїх прав. Позивач зазначає, що відповідачка не навела жодних обґрунтованих підстав, нових доказів чи аргументів, які могли б вплинути на зміст заочного рішення, а посилання на складний матеріальний стан не є законною підставою для його скасування. 
Щодо суті кредитних зобов`язань, позивач стверджує, що відповідачка при укладенні договору № 174484 від 10.03.2025 ознайомилася з усіма його умовами, зокрема щодо комісій та порядку нарахування процентів, і добровільно прийняла на себе відповідні зобов`язання. Позивач підкреслює, що не стягує зі спірної суми штрафних санкцій, а загальна заборгованість у розмірі 11 071,02 грн складається виключно з тіла кредиту, процентів за користування та комісій, що нараховані в межах, визначених договором та графіком платежів. Розрахунок заборгованості базується на первинних документах, які відповідають вимогам чинного законодавства. З огляду на викладене, ТОВ «Юніт Капітал» вважає, що відсутні правові підстави для скасування заочного рішення, оскільки відповідачка не довела поважність причин неявки на судове засідання та не спростувала правомірність вимог позивача. 
25.05.2026 від відповідача надійшла заява про розгляд заяви про перегляд заочного рішення без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. 
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2026 постановлено заяву залишити без руху.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2026 прийнято заяву про перегляд заочного рішення та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою суду від 25.05.2026 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 , про розстрочення виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2026 року по справі №308/19283/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою суду від 01.06.2026 задоволено заяву відповідача ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2026 року по справі №308/19283/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Скасовано заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2026 року по справі №308/19283/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання через систему «Елекронний суд».
Відповідач у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання через систему «Елекронний суд». Крім того, судом було здійснено повідомлення відповідача на номер телефону, вказаний відповідачкою у заяві про перегляд заочного рішення та такі повідомлення останньою були отримані. У клопотанні про розгляд справи за відсутності заявника від 23.05.2026 відповідач просила розглянути справу за її відсутності.
За загальним правилом ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що 10.03.2025 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №174484 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідно до умов п.2.2 Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі. Типом кредиту є кредит. 
У п. 2.2.1 сторони договору погодили, що сума (загальний розмір) кредиту становить 6667.00 грн. (шість тисяч шістсот шістдесят сім грн. 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 5000.25 грн. на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті (далі - рахунок позичальника); у розмірі 1666.75 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Сторони обумовили у п.2.3-2.4, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. 
Комісія за надання кредиту складає 1 666,75 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 25,00 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. (п. 2.5) 
Загальний строк кредитування за цим Договором складає 84 днів з 10.03.2025 р. (дата надання кредиту) по 10.06.2025 р. Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 5575.77 грн. (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять грн. сімдесят сім коп.). Денна процентна ставка складає : 5575.77 грн. (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять грн. сімдесят сім коп.) / 6667.00 грн. (шість тисяч шістсот шістдесят сім грн. 00 коп.) / 84 днів * 100% = 0,9956%/день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 48 209,56% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом) складає 12242.77 грн. (дванадцять тисяч двісті сорок дві грн. сімдесят сім коп.). (п. 2.6 - п. 2.9.1)
Відповідно до витягу з довідки про перерахування коштів на картку відповідача вказано, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (ЄДРПОУ 40474269) повідомляє про успішність наступних операцій, згідно договору №1412/22-1 від 14.12.2022 р. укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім»: № 792 щодо ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , договір: 174484 від 10.03.2025 картка № НОМЕР_3 сума 5000,25 UAH дата прийняття: 10.03.2025 16:15 № транзакції: 1571159608, номер замовлення: 197076081, призначення платежу: «Видача кредиту №174484 від 10.03.2025» статус: прийнято.
Перерахування коштів на картку відповідача за 10.03.2025 на суму 5 000,25 грн підтверджується відповіддю АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», наданою на виконання ухвали суду від 29.01.2026 про витребування доказів у даній справі, а саме зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 та інші платіжні картки. У період з 10.03.2025 по 15.03.2025 на платіжну картку № НОМЕР_4 було зарахування коштів у сумі 5 000,25 грн. Номер телефону НОМЕР_5 є фінансовим номером телефону за картковим рахунком № НОМЕР_4 та знаходиться вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ). Долучено рух коштів по банківській картці № НОМЕР_4 , за період з 10.03.2025 по 15.03.2025.
Згідно з детальним розрахунком заборгованості заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №144484 від 10.03.2025 - сума заборгованості 12 271,02 з них: за основним зобов`язанням - 6 667,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 3 903,02 грн, сума заборгованості за нарахованими комісіями 501,00 грн, штрафні санкції згідно з умовами договору 1 200,00 грн.
16.04.2025 ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» (клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) уклали договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог № 5 від 05.08.2025 до договору факторингу ТОВ «Юніт Капітал» отримало право вимоги до відповідача за договором №16042025 від 16.04.2025 на загальну суму відступленої грошової вимоги 12 271,02 грн, з яких: 6 667,00 грн заборгованість по основному боргу; 3 903,02 грн заборгованість по відсоткам, 501,00 заборгованість по комісії, 1 200,00 заборгованість по штрафах (графа 764).
Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 03.11.2025 (включно) у неї утворилася заборгованість у розмірі 12 271,02 грн, яка складається з наступного: 6 667,00 грн заборгованість по кредиту; 501,00 грн. заборгованість по комісії; 3 903,02 грн заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом; 1 200,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Вказана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 05.08.2025 - 01.11.2025.
Згідно з наданим розрахунком заборгованості, загальна сума боргу станом на момент подання позову складала 12 271,02 грн, враховуючи штрафні санкції. Проте, звернувшись до суду, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» скористалося правом на диспозитивність, передбаченим ст. 13 ЦПК України, та обмежило свої позовні вимоги лише сумою основного боргу (тіла кредиту), нарахованих процентів та комісії. Таким чином, предметом розгляду у даній справі є стягнення заборгованості у розмірі 11 071,02 грн, без урахування штрафних санкцій (пені та штрафів).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 10.09.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 10.09.2025 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації - ОСОБА_1 . 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
Таким чином, суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що віднесення кредитних договорів до договорів приєднання за тією ознакою, що позичальник позбавлений можливості запропонувати свої умови договору, можливе у разі укладення такого договору між банком (іншою фінансовою установою) та фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності. При цьому предметом такого договору є споживче кредитування.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 2 ст. 615 ЦК України).
Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.
Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010).
З огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним кредитним договором, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом.
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідач, своєю чергою, всупереч умовам кредитного договору, не здійснила платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.
Судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення грошових коштів, на час звернення позивача до суду відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором, грошові кошти позивачу в повному обсязі не повернула, тому позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 667,00.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Враховуючи наведене, те що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість за договором про надання кредиту в добровільному порядку не погасила, суд доходить висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками підставний та підлягає задоволенню.
За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором № 174484 від 10.03.2025 в розмірі 10 570,02 грн, з них: 6 667,00 грн заборгованість по кредиту; 3 903,02 грн заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом.
Щодо тверджень відповідача, наведених у заяві про скасування заочного рішення, суд зазначає таке.
Відповідач у своїй заяві про перегляд заочного рішення зазначала про надмірність процентної ставки та нарахованих комісій.
Також, судом взято до уваги, що відповідач у заяві про перегляд заочного рішення зазначала про бажання особисто приймати участь у судових засіданнях, подати заперечення щодо обґрунтованості нарахувань та надати докази свого матеріального стану.
Водночас, суд констатує, що відповідачем не було надано заперечень щодо факту отримання та користування кредитними коштами, не спростовано обґрунтованість нарахувань процентів та не надано контррозрахунку заборгованості. 
Таким чином, суд доходить висновку про недоведеність тверджень відповідача . 
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за комісією за управління та обслуговування кредиту в розмірі 501,00 грн, суд зазначає наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування».
Положення ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно положень ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до положень п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно положень додатку 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Разом з тим, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
За положеннями ч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2023 року по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У кредитному договорі № 174484 від 10.03.2025, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_2 не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія, також ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. 1, 2, ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За вказаних обставин, вимога про стягнення комісії за обслуговування кредиту задоволенню не підлягає.
Відповідно до закріпленої в ст. 13 ЦПК України диспозитивності, як основної засади цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести факти укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику, неналежного виконання позичальником умов договору.
Суд доходить висновку, що факти виникнення між позивачем та відповідачем кредитних правовідносин, отримання відповідачем та використання коштів, утворення заборгованості по оплаті тіла кредиту, процентів підтверджені належними, допустимими і достатніми доказами.
Отже, такі факти та обставини позивач довів, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №174484 від 10.03.2025 у розмірі 10 570,02 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 667,00 грн, та заборгованості по процентам в розмірі 3 903,02 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2312,78 грн.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, з поміж іншого, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, стороною позивача подано до суду: Договір правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, Додаткова угода № 25771368062 від 11.09.2025 до Договору правничої допомоги № 10/09/25 02 від 10.09.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору надання правничої допомоги згідно Договору правничої допомоги.
У той же час, стороною позивача не надано суду документального підтвердження, що витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. було сплачено на рахунок Адвокатського бюро «Соломко та партнери», а тому вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат в сумі 7000,00 грн., пов`язаних з правничою допомогою, до задоволення не підлягає, оскільки понесення позивачем таких витрат не підтверджено документально.
Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 223, 259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 174484 від 10.03.2025 в розмірі 10 570,02 (десять тисяч п`ятсот сімдесят гривень 02 копійки) грн, що складається із 6 667,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3 903,02 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судовий збір в розмірі 2312,78 грн (дві тисячі триста дванадцять гривень 78 копійок) грн.
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» у відшкодуванні витрат за надання професійної правової допомоги.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони у справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, код ЄДРПОУ: 43541163.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 17.07.2026.

Суддя В. В. Чепка