Р І Ш Е Н Н Я	№ 127/13102/26	

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
ЗАОЧНЕ
08 липня 2026 р.         м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання – Кравчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 15 000,00 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 30.06.2018 сторони у справі перебували у шлюбі, який було розірвано 17.02.2025.
Сторони у справі мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.
Відповідач час від часу допомагав позивачу утримувати неповнолітню дитину, однак на час звернення до суду таку допомогу припинив надавати, що стало підставою для звернення до суду.
У відповідача немає інших повнолітніх чи малолітніх дітей, та інших осіб на утриманні.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення (а.с. 17).
Позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Олійник А.М. в судове засіданні не з`явилися, проте представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. 
Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2ст. 191 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд дійшов висновку про проведення судового засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 30.06.2018 сторони у справі уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 30.06.2018 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янскому району у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області. (а.с.4)
Вказаний шлюб розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.02.2025 у справі №641/8374/24. (а.с.5)
Сторони у справі мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народженя серії НОМЕР_2 , виданим повторно 05.03.2025 Відділом джержавної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). (а.с.8)
Позивач та дитина ОСОБА_3 , 10.11.2018 перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.9-10)
Згідно із ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із частин 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2,3 ст. 181 СК України).
Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Встановлюючи розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача, суд враховує вибір позивача щодо способу стягнення аліментів на утримання дитини саме в твердій грошовій сумі, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також розміри доходів відповідача.
Матеріали справи не містить доказів того, що у відповідача незадовільний стан здоров`я та матеріальне становище, що у нього на утриманні є інші діти, непрацездатні дружина, батьки, або що у нього наявні інші обставини, або наявні інші обставини, які не дозволяє йому надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання неповнолітньої дитини. 
При цьому, позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 15 000 грн. на неповнолітню дитину.
Разом з тим, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, реальні і розумні потреби дитини, а також те, що відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 3 512 гривень, тому вважає справедливим встановити аліменти в твердій грошовій сумі 5 000,00 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 
Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 5000,00 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.
Визначений судом розмір аліментів підлягає стягненню відповідно до ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто з 17.04.2026 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 311,20 грн. оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 84, 91, 141, 164, 180-184, 191 СК України, ст. ст.76, 77, 80, 81, 89, 141, 247, 259,263-265, 280-284 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 5000,00 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 17.04.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1311,20 грн.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, тобто, за період з 17.04.2026 по 17.05.2026 допустити до негайного виконання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя