Провадження № | 3-в/447/12/26
Справа № | 447/2027/25

П О С Т А Н О В А

09.09.2026 Суддя Миколаївського районного суду Львівської області Бачун О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2026 року по справі №447/2027/25 за нововиявленими обставинами,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з заявою про перегляд постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2026року по справі №447/2027/25 за нововиявленими обставинами, в якій просить суд переглянути постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 24.02.2026 по справі №447/2072/25 за нововиявленими обставинами та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заяви про перегляд постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 24.02.2026року по справі №447/2027/25 за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 покликається на постанову Верховного Суду від 16 лютого 2021року провадження №263/10894/2020 та на постанову від 15 жовтня 2019року провадження №51-4998ска19 та відсутність прямої норми у КУпАП , що передбачала б застосування за аналогією закону право на перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Також вважає, що судом при прийняті рішення не було враховані факти, які мають значення при розгляді справи. Нововиявлені обставини ОСОБА_1 зазначає те, що йому не було відомо проте, що він мав струс головного мозку, а лікар не звернув увагу та не надав йому першу медичну допомогу після ДТП та йому не було відомо про наявність у нього алергічної реакції на алкоголь.
Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність законодавчих підстав для застосування аналогії права у даному випадку, а саме положень статей 78, 361-269 КАС України, ст.423 ЦПК України, ч.1 ст.461 КПК України на які посилається заявник, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 24.02.2026 року по справі №447/2027/25 за нововиявленими обставинами підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України. КУпАП нормативно не врегульовано порядок перегляду рішень суду за ново виявленими обставинами.
При цьому слід зазначити, що відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судом встановлено, що постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 24.02.2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обрано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір.
Постановою Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 24.02.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.
Відповідно до положень КУпАП, постанова за результатами розгляду апеляційної скарги набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.
Суд зауважує, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає правового механізму «перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами».
Главою 24-1 КУпАП передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (в тому числі за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено.
Аналогічні висновки викладені в ухвалі ККС ВС від 15 жовтня 2019 року у справі №51-4998ска19.
При цьому суд виходить з того, що однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року (N 3236/03) у справі Пономарьов проти України, жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.
Статтею 459 КПК України, передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами, але це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, натомість чинна норма КПК України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП.
З огляду на визначеність вказаної процедури положеннями КУпАП , принцип аналогії закону в даному випадку застосований бути не може.
Чинний КУпАП надає стороні можливість оскаржити в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративне правопорушення, що є справедливим і повністю відповідає ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції щодо права кожного, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним.
В даній справі реалізоване право на перегляд апеляційним судом постанови суду першої інстанції і така процедура дотримана.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (п. 40 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 (заява №3236/03) у справі «Пономарьов проти України»).
Так, зокрема, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошував на тому, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення, зокрема штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами, провадження у справах про адміністративне правопорушення фактично є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).
Проте, такі висновки ЄСПЛ у наведених справах пов`язані не з необхідністю (потребою) безпосереднього застосування положень кримінального процесуального закону при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, як помилково вважає заявник, а пов`язані зі змістом Конвенції, в якій вжито термін «кримінальне обвинувачення». Зокрема ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи … незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції встановлює, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.

На спростування таких доводів ЄСПЛ зробив висновки, що провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції з метою поширення її гарантій на заявників. Саме такі висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справах: «Надточій проти України» (п. 17, 22, 29); «Лучанінова проти України» (п. 38, 39, 40); «Гурепка проти України» (п. 53, 55).
Отже, доводи заявника щодо можливості перегляду рішень у справах про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами за аналогією закону відповідно до положень кримінального процесуального та цивільно-процесуального законодавства, суд визнає необґрунтованими.
В той же час, суд враховує висновки ККС у складі ВС, які викладені в ухвалах від 15.10.2019 (провадження №51-4998ска19) та від 23.02.2021 (справа №712/7813/20, провадження №51-711ска21), про те, що нормами КУпАП не передбачена ні можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення, ані можливість перегляду такої постанови Верховним Судом за нововиявленими обставинами. Так само нормами кримінального процесуального кодексу не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.
Керуючись 283, 284 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 24.02.2026 року по справі №447/2027/25 за нововиявленими обставинами повернути заявнику ОСОБА_1 . 

Суддя Бачун О. І.