Справа № 509/2815/24

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
секретаря судового засідання Савченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справа за позовом ОСОБА_1 до Голови Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Хасаєва Тимура Хасановича, Секретаря Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Орлова Олександра Віталійовича, Начальника Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Параскевича Юрія Владиславовича, Начальника Управління містобудування, архітектури та землеустрою Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Стафеєвої Надії Віталіївни, про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю посадових осіб органу місцевого самоврядування

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2024 року до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до Голови Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Хасаєва Тимура Хасановича, Секретаря Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Орлова Олександра Віталійовича, Начальника Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Параскевича Юрія Владиславовича, Начальника Управління містобудування, архітектури та землеустрою Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Стафеєвої Надії Віталіївни звернулася ОСОБА_1 , у якій просила відшкодувати моральну школу, завдану їй бездіяльністю посадових осіб органу місцевого самоврядування у розмірі 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень.
Відповідач 1 Голова Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Хасаєв Тимур Хасанович, копію позову та додатки до нього отримав належним чином, відзив в порядку ст.178 ЦПК України до суду не надав.
Відповідач 2 Секретар Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Орлов Олександр Віталійович копію позову та додатки до нього отримав належним чином, надав відзив в порядку ст.178 ЦПК України.
Відповідач 3 Начальник Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Параскевич Юрій Владиславович копію позову та додатки до нього отримав належним чином, відзив в порядку ст.178 ЦПК України до суду не надав.
Відповідач 4 Начальник Управління містобудування, архітектури та землеустрою Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Стафеєва Надія Віталіївна копію позову та додатки до нього отримала належним чином, відзив в порядку ст.178 ЦПК України до суду не надала.
05.08.2026 року від представника Позивачки через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без їх участі, у якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що починаючи з 2019 року особисто, а також інші мешканці АДРЕСА_1 , неодноразово зверталися до посадових осіб Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, особисто до селищного голови Тимура ХАСАЄВА та секретаря Таїровської селищної ради Олександра ОРЛОВА з питанням, що стосувалися облаштування дороги для проїзду автотранспорту в напрямку вул. Старої Люстдорфської дороги. 
03 квітня 2023 року Одеським окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі № 420/155/23, згідно до якого позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Таїровської селищної ради та зобов`язано останню здійснити будівництво дорожнього покриття по вул. Пивоварній.
04.05.2023 року вищезгадане рішення набрало законної сили.
Наразі, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року у справі № 420/155/23 перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень ПМУ МЮ (м. Одеса), АСВП № 72137977.
Разом з тим, незважаючи на численні заходи, що вживаються Позивачкою, спрямовані на забезпечення виконання рішення суду у справі № 420/155/23 Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області ігнорує свій обов`язок та станом на сьогоднішній день й досі не вчинила жодних дій, спрямованих на будівництво дорожнього покриття по вулиці Пивоварній.
Позивачка вказує, що знаходиться у постійному стані тривоги та стресу, оскільки процес будівництва дороги вже затягнувся на багато років, включає у себе велику кількість звернень до різноманітних органів державної влади, постійні судові засідання, звернення до правоохоронних органів.
До того ж, на усіх стадіях цього процесу були залучені особи, які надають правову (правничу) допомогу, що потребує матеріальних витрат з боку Позивачки.
Описані вище події безпосередньо вплинули на стан здоров`я останньої, оскільки постійні думки та переживання за спочатку звернення до суду, а потім стосовно виконання судового рішення зумовили погіршення самопочуття Позивачки, її загального настрою.
Отже, посилаючись на положення ст. 1173, 1174 ЦК України зазначає про необхідність стягнення з посадових осіб селищної ради моральної шкоди у розмірі 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень.
Додатково, 21.01.2025 року від адвоката Драгун А.С. надійшла заява про зміну предмету позову, у якій Позивачка просила розглядати позовну заяву у новій редакції з урахуванням позовної вимоги про визнання протиправно бездіяльності голови Таїровської селищної ради ОСОБА_2 , секретаря Таїровської селищної ради Орлова Олександра Віталійовича, начальника Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Параскевича Юрія Владиславовича, начальника Управління містобудування, архітектури та землеустрою Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Стафеєвої Надії Віталіївни щодо невиконання вимог рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року у справі № 420/155/23, яким зобов`язано Таїровську селищну раду Одеського району Одеської області вчинити дії у межах компетенції щодо будівництва дорожнього покриття за встановленим будівельними нормами, державними стандартами та нормами по вул. Пивоварній, що у смт Таїрове, Одеського району, Одеської області.
Також вказує на те, що моральна шкода має бути стягнута солідарно з посадових осіб селищної ради, оскільки до посадових обов`язків останніх входить вчинення дій, спрямованих на виконання рішення у справі № 420/155/23, а відтак вони є фактично відповідальними за будівництво дорожнього покриття по вулиці Пивоварній, проте свої обов`язки умисно ігнорують.
21.01.2025 року від Відповідача 2 – Секретаря Таїровської селищної ради Орлова О.В. надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що Відповідач 2 заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Зазначає, що зважаючи на положення ст. 1174 ЦК України відповідальність покладається не на конкретну особу, а на орган місцевого самоврядування, у зв`язку з чим на думку ОСОБА_3 він не є належним відповідачем у справі.
03 квітня 2023 року Одеським окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі № 420/155/23, згідно до якого позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Таїровської селищної ради та зобов`язано останню здійснити будівництво дорожнього покриття по вул. Пивоварній.
04.05.2023 року вищезгадане рішення набрало законної сили.
Наразі, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року у справі № 420/155/23 перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень ПМУ МЮ (м. Одеса), АСВП № 72137977.
У зв`язку з невиконанням посадовими особами Таїровської селищної ради вищевказаного рішення суду, ОСОБА_1 змушена була звернутися до суду з заявою про встановлення судового контролю, щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року у справі № 420/155/23.
В рамках встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 420/155/23 було винесено 9 (дев`ять) ухвал, якими поданий селищною радою звіт було визнано таким, що не підтверджує виконання рішення суду, з яких також 3 (трьома) на голову селищної ради накладено штрафні санкції за невиконання рішення.
Позивачем до матеріалів справи неодноразово долучалися листи, отримані від селищної ради, які підтверджують факт того, що станом на сьогоднішній день рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року у справі № 420/155/23 є невиконаним, а селищна рада свій обов`язок з його виконання фактично ігнорує.
Враховуючи долучені до матеріалів справи документи суд приходить до висновку, що починаючи з моменту набранням рішенням законної сили усі процеси, які стосуються будівництва дорожнього покриття по вул. Пивоварній не здійснюються в межах розумних строків, що завдає душевних та моральних страждань Позивачці, негативно впливає на стан її здоров`я та моральний стан.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає такі складові елементи: 
шкоду, 
протиправне діяння особи, яка її завдала, 
причинний зв`язок між ними.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.
Разом з тим, при визначені розміру моральної шкоди, який підлягаю відшкодуванню ОСОБА_1 варто врахувати положення Закону України «Про місцеве самоврядування».
Відповідно до п. 1, 2 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова  забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;  організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені у статтях 1173 та 1174 ЦК України.
Зокрема статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).
Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначено у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні». У статтях 12, 42, 59 і 79 цього закону визначені повноваження та статус сільських, селищних, міських голів.
Статтею 141 Конституції України визначено, що міський голова очолює виконавчий орган ради та головує на її засіданнях.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.
Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України.
Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.
Сільський, селищний, міський голова не може бути депутатом будь-якої ради, суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, в тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.
Повноваження сільського, селищного, міського голови визначено у статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Офіційне тлумачення положень статті 42 наведено в Рішенні Конституційного Суду № 7-рп/99 від 06.07.1999.
У пунктах 4, 5 Рішення Конституційного Суду зазначено, що міський голова як особа, що має представницький мандат, виступає від імені виборців, зокрема, представляє територіальну громаду, міську раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян тощо; звертається до суду з питань визнання незаконними актів відповідних органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів; укладає від імені територіальної громади, міської ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства (частина третя статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Виконання цих функцій та повноважень має місце тому, що виборці обрали його і наділили мандатом (тобто дорученням).
При здійсненні наданих повноважень міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед міською радою (частина п`ята статті 42 зазначеного Закону). Все це зумовлюється наявністю представницького мандата, отриманого міським головою за результатами прямих виборів його територіальною громадою.
Згідно ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», одним із основних принципів місцевого самоврядування є принцип законності, що включає безумовне виконання судових рішень, які набрали законної сили.
За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Зі змісту цієї норми випливає, що основною умовою такого розгляду є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин.
За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної шкоди.
За загальним правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Зокрема, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала в інших випадках, встановлених законом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (пункт 64, заява № 40450/04, від 15 жовтня 2009 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.
Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.
Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст.23 ЦК України).
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Щодо причинного зв`язку між шкодою, яка була завдана ОСОБА_1 та протиправністю діянь Відповідача, то на підставі наданих доказів було встановлено, що пригнічений стан Позивачки пов`язаний безпосередньо з тим, що посадові особи селищної ради не бажають у жодному разі виконувати вимоги рішення у справі № 420/155/23, що підтверджується двома відкритими кримінальними провадженнями, а також ухвалами, якими визнано звіт селищної ради таким, що не підтверджує виконання рішення.
У даному випадку, з огляду на надані Позивачкою докази невиконання судового рішення дійсно вбачається порушення прав останньої з боку органу місцевого самоврядування – Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, завдані протиправною бездіяльністю.
Судом встановлено факт того, що виконання рішення у справі № 420/155/23 триває вже більше 2 (двох) років, разом з тим, обставини встановлені Одеським окружним адміністративним судом під час встановлення судового контролю за виконанням рішення, а також долучені до матеріалів справи докази вказують на реальне ігнорування селищною радою свого обов`язку з виконання судового рішення.
Також, не було залишено поза увагою суду факт активної діяльності Позивачки, що вказує на її небайдужість до відповідного будівництва та безпосередньої зацікавленості у реальному виконані судового рішення, що вказує на те, що остання дійсно перебуває у тривожному стані через бездіяльність органу місцевого самоврядування.
Разом з тим, суд не погоджується з твердженнями щодо необхідності стягнення моральної шкоди з посадових осіб Таїровської селищної ради Секретаря Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Орлова Олександра Віталійовича, Начальника Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Параскевича Юрія Владиславовича, Начальника Управління містобудування, архітектури та землеустрою Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Стафеєвої Надії Віталіївни.
У даному випадку, обов`язок з організації роботи селищної ради та забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади покладено саме на голову селищної ради. Дана обставина свідчить про те, що користуючись повноваженнями, наданими голові селищної ради Законом України «Про місцеве самоврядування» ОСОБА_2 мав об`єктивну можливість вплинути на виконання рішення у справі № 420/155/23 у розумні строки, разом з тим, свідомо та умисно проігнорував свій обов`язок, що завдало ОСОБА_1 моральної шкоди, яка виражається у душевних стражданнях останньої. 
На підставі наведеного, керуючись ст..23, 1174 ЦК України, ст. ст. 11, 15, 16, 76, 77, 81, 133, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 272, 274-279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність голови Таїровської селищної ради Хасаєва Тимура Хасановича, секретаря Таїровської селищної ради Орлова Олександра Віталійовича, начальника Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Параскевича Юрія Владиславовича, начальника Управління містобудування, архітектури та землеустрою Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Стафеєвої Надії Віталіївни щодо невиконання вимог рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року у справі № 420/155/23, яким зобов`язано Таїровську селищну раду Одеського району Одеської області вчинити дії у межах компетенції щодо будівництва дорожнього покриття за встановленим будівельними нормами, державними стандартами та нормами по вул. Пивоварній, що у смтТаїрове, Одеського району, Одеськоїобласті ;
Стягнути солідарно з голови Таїровської селищної ради Хасаєва Тимура Хасановича, секретаря Таїровської селищної ради Орлова Олександра Віталійовича, начальника Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Параскевича Юрія Владиславовича, начальника Управління містобудування, архітектури та землеустрою Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Стафеєвої Надії Віталіївни про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю посадовиї осіб органу місцевого самоврядування на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 5 000 000 (п`ятьмільйонів) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йомуповногорішення суду. 

Суддя: Кочко В.К.