Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків  
07 липня 2026 р. справа № 520/7192/26
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у нездійсненні дій на виконання заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме не внесенні до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних, призовників та резервістів відомостей про статус ОСОБА_1 як непридатного до військової служби - невійськовозобов`язаного - виключеного з військового обліку;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних, призовників та резервістів відомості про статус ОСОБА_1 як непридатного до військової служби - невійськовозобов`язаного - виключеного з військового обліку.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України. 
Справа розглянута з урахуванням перебування судді Біленського О.О. у відпустці та відрядженні з 08.06.2026 по 29.06.2026.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про хворобу №788 від 20.05.2016 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статей 41Б, 64Б, 23Б, 39Б, 52В, 53В, 54В гр, ІІІ Розкладу хвороб та Таблиці додаткових вимог графи (додаток №1 до положення, введеного в дію наказом Міністерства оборони України №402-2008 р.). Аналогічний висновок зафіксований також в військовому обліковому документі (ВОД) ОСОБА_1 - тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_4 . Даний запис зроблений ІНФОРМАЦІЯ_5 та скріплений його відповідною печаткою. В той же час, при перевірці позивачем актуальності своїх облікових даних в додатку «Резерв+» виявлено, що позивач все ще перебуває на обліку як військовозобов`язаний, що на його думку не відповідає дійсності. 06.01.2026 (вх. №350) ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою від 27.12.2025 про виправлення (коригування та/або доповнення) відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме щодо внесення в Реєстр інформації, яка міститься у його військово-обліковому документі - тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_4 та у свідоцтві про хворобу №788 від 20.05.2016 - даних про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Оскільки тривалий час ОСОБА_1 не було отримано відповіді на своє звернення, 26.03.2026 нарочно подано адвокатський запит від 24.03.2026 №1826. На час звернення до суду з позовною заявою відповіді не отримано. Враховуючи той факт, що дані Реєстру все ще залишаються неактуальними щодо стану здоров`я та непридатності ОСОБА_1 , позивач вважає, що йому фактично відмовлено в оновленні/актуалізації військово-облікових даних і внесенні відповідних відомостей про виключення його з військового обліку до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних, призовників та резервістів. Таку бездіяльність відповідача щодо не внесення актуальних персональних даних до Єдиного державного Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідності з Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», позивач вважає протиправною, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.
ІНФОРМАЦІЯ_4 подано відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у відповідача були відсутні належно підтверджені та безспірні правові підстави для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку на підставі поданих ним копій документів. За таких обставин, на думку відповідача, підстави для визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні, а вимога про зобов`язання внести до Реєстру відомості про виключення позивача з військового обліку є передчасною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
У відповіді на відзив позивачем підтримано заявлені позовні вимоги, а також зазначено про те, що 24.04.2026 представника позивача викликано до ІНФОРМАЦІЯ_6 та вручено лист відповідача від 22.04.2026 №ВВОБ/1837, який позивач вважає відповіддю одночасно і на заяву ОСОБА_1 і на адвокатський запит №1862. Цей лист підтверджує існування протиправної бездіяльності відповідача щодо не внесення актуальних персональних даних позивача до Єдиного державного Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідності з Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
ІНФОРМАЦІЯ_2 , як третя особа у справі, правом на подання пояснень щодо позову або відзиву - не скористався.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_5 , виданим 19.07.2021 Немишлянським відділом у місті Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області.
ОСОБА_1 по 03.06.2016 проходив службу в органах МНС/ДСНС України, перебуваючи на спеціальному обліку.
Відповідно до Свідоцтва про хворобу №788 від 20.05.2016, затвердженого Центральною лікарсько-експертною комісією ДСНС України, ОСОБА_1 за результатами проходження медичного огляду визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статей 41Б, 64Б, 23Б, 39Б, 52В, 53В, 54В гр. ІІІ Розкладу хвороб та таблиці додаткових вимог графи (додаток №1 до положення, введеного в дію наказом Міністра оборони України №402-2008 р.).
У тимчасовому посвідченні № НОМЕР_4 (замість військового квитка), виданому ОСОБА_1 16.06.2016 ІНФОРМАЦІЯ_5 , наявний запис про визнання ОСОБА_1 20.05.2016 Центральною лікарсько-експертною комісією ДСНС України непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статей 41Б, 64Б, 23Б, 39Б, 52В, 53В, 54В гр. ІІІ Розладу хвороб на підставі наказу Міністра оборони України №402-2008 р. Вказаний запис засвідчений 09.06.2016 печаткою ІНФОРМАЦІЯ_7 з посиланням на наказ Міністра оборони України №342-2006 р.
Як вбачається з витягу з військово-облікового документа "Резерв+" ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_6 .
06.01.2026 позивачем подано до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву від 27.12.2026, зареєстровану за вхідним №350, із вимогою внести відомості про виключення з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бази даних «Оберіг», «Резерв+» та будь-яких інших баз даних військового обліку. До заяви додано копії: паспорту та довідки про місце реєстрації; тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 ; свідоцтва про хворобу №788 від 20.05.2016.
26.03.2026 представником позивача подано до ІНФОРМАЦІЯ_1 адвокатський запит від 24.03.2026 №1826, зареєстрований за вхідним №6172, в якому адвокат просив повідомити результати розгляду заяви ОСОБА_1 (вх. №350 від 06.01.2026) до ІНФОРМАЦІЯ_8 про виправлення (коригування та/або доповнення) відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів; надати копію рішення/листа/іншого документа про результати розгляду вказаної заяви.
ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 22.04.2026 №ВВОБ/1837 надав відповідь на адвокатський запит представника позивача №6172 від 26.03.2026, якою повідомлено про відсутність правових підстав для внесення до Реєстру відомостей про проходження громадянином ОСОБА_1 військово-лікарської комісії на підставі наданої копії документа, оскільки наданий документ ВЛК не підтверджений у встановленому порядку.
Вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не здійснення дій на виконання заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме не внесення до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних, призовників та резервістів відомостей про статус ОСОБА_1 як непридатного до військової служби - невійськовозобов`язаного - виключеного з військового обліку, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
За змістом статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
У подальшому указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, у редакції на дату виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку (ч. 3 ст. 1 Закону №2232-XII).
Відповідно до частини 3 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами частини 8 статті 2 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.
Згідно з частинами 1, 3 та 4 статті 33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Відповідно до частини 5 статті 33 Закону №2232-XII військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі положення №154, у редакції на дату виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 вказаного Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом положень пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам, розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Таким чином, з аналізу наведених вище правових норм суд дійшов висновку про те, що до завдань територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки серед іншого належить ведення військового обліку військовозобов`язаних та розгляд звернень громадян, у тому числі і з цих питань.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад та виконавчими апаратами районних, обласних рад, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, військовими частинами, підприємствами, установами, організаціями та закладами освіти незалежно від їх підпорядкування та форми власності (станом на час проходженням позивачем медичного огляду ВЛК та до 05.01.2023) визначався Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №921 (далі - Порядок №921).
Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №921 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку.
Військовий облік ведеться з метою забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законів, особовим складом у мирний час та особливий період.
Завдання військового обліку: утворення військового резерву людських ресурсів для забезпечення здійснення заходів щодо переведення Збройних Сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законів, на організацію і штати воєнного часу, а також для доукомплектування їх особовим складом у мирний час та в особливий період; проведення аналізу кількісного складу та якісного стану призовників і військовозобов`язаних для їх ефективного використання в інтересах оборони та національної безпеки держави; документальне оформлення військово-облікових документів призовників і військовозобов`язаних; бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; здійснення контролю за виконанням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку.
З метою ведення військового обліку в державі утворюється система військового обліку призовників і військовозобов`язаних (далі - система військового обліку).
Системою військового обліку є визначена законодавством сукупність узгоджених за метою та завданнями державних органів, підприємств, установ та організацій, які ведуть військовий облік та забезпечують її функціонування із застосуванням засобів автоматизації процесів та використанням необхідних баз даних (реєстрів), визначених законодавством.
Головною вимогою до системи військового обліку є постійне забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників і військовозобов`язаних.
Пунктом 56 Порядку №921 передбачено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на відповідній території; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у випадках, передбачених законодавством; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників і військовозобов`язаних та персональних даних, які містяться в них; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до покладених обов`язків.
Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності. При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 16 цього Порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.
Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період (п. 3 Порядку №1487).
Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (п. 20 Порядку №1487).
Абзацом 3 пункту 79 Порядку №1487 встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відтак до компетенції районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить взяття та виключення військовозобов`язаних з військового обліку, внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальної інформації.
Пунктом 81 Порядку №1487 визначено, що взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа.
Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (у редакції на дату виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 встановлено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
За змістом пункту 1.1 глави 2 розділу II Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Відповідно до пункту 1.2. глави 2 розділу II Положення №402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Медичний огляд проводиться ВЛК, крім іншого, з метою визначення придатності до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Пунктом 3.2. глави 2 розділу II Положення №402 передбачено, що військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу ВЛК військових комісаріатів - у разі зміни призначення.
Повторний медичний огляд військовозобов`язаних, які перебувають у запасі 1 і 2 розрядів, раніше визнаних придатними до військової служби або непридатними до військової служби в мирний час за станом здоров`я, які можуть бути вилікувані, а також військовозобов`язаних плавскладу ВМС Збройних Сил України проводиться один раз у 5 років ВЛК військових комісаріатів, а льотного складу - ЛЛК військових комісаріатів.
Згідно із пунктом 22.3 глави 22 розділу II Положення №402 постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, або в установленому порядку направляються у військову частину. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, які підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляються на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного терміну після медичного огляду. Свідоцтво про хворобу, довідка ВЛК із затвердженою постановою не пізніше ніж через два дні після їх затвердження та одержання із штатної ВЛК висилаються командиру військової частини, у якій проходить службу військовослужбовець, що пройшов медичний огляд, або начальнику, який направив його на медичний огляд, або видаються на руки представникам військових частин за наявності у них підтверджуючих документів.
Отже, з приписів Положення №402 вбачається, що визначення придатності особи до військової служби здійснюється військово-лікарськими комісіями. За результатами військово-лікарської експертизи приймається постанова, яка оформлюється свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.
Відповідно до матеріалів справи позивач проходив службу в органах ДСНС України, перебуваючи на спеціальному обліку.
20.05.2016 за результатами медичного огляду лікарсько-експертною комісією за направленням керівника кадрового органу ГУ ДСНС України в Харківській області на підставі статей 41Б, 64Б, 23Б, 39Б, 52В, 53В, 54В гр. ІІІ Розкладу хвороб та Таблиці додаткових вимог графи (додаток №1 до положення, введеного в дію наказом Міністерства оборони України №402-2008 р.) позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Результати медичного огляду оформлені Свідоцтвом про хворобу №788 від 20.05.2016, затвердженим 20.05.2016 Центральною лікарсько-експертною комісією ДСНС України.
Організацію діяльності органів військово-лікарської експертизи в органах та підрозділах системи Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у мирний та воєнний час було визначено Положенням про діяльність органів військово-лікарської експертизи, затвердженим наказом МНС від 31.08.2007 №591 (далі - Положення №591, не діє з 11.03.2024).
Відповідно до пункту 1.2. глави 1 Положення №591 лікарсько-експертні комісії (далі - ЛЕК) - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі МНС з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів і підрозділів МНС і членів їх сімей, осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів МНС (далі - кандидати до вступу на навчання), курсантів і слухачів навчальних закладів МНС, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів і підрозділів МНС і колишніх військовослужбовців МНС.
Органами військово-лікарської експертизи є штатні й позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ЛЕК, що організовують і здійснюють військово-лікарську експертизу.
Органи військово-лікарської експертизи у своїй роботі керуються чинним законодавством України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами України з питань військово-лікарської експертизи.
При звільненні осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів МНС України в запас та відставку з подальшою постановою їх на облік до військового комісаріату органи військово-лікарської експертизи керуються також нормативно-правовими актами з військово-лікарської експертизи, що діють у Збройних Силах України (п. 2.1 та 2.2. Положення №591).
Згідно із пунктом 2.7. Положення №591 постанови позаштатної ЛЕК згідно з цим Положенням розглядаються, контролюються, затверджуються, а за потреби переглядаються Центральною лікарсько-експертною комісією МНС (далі - ЦЛЕК).
Центральна лікарсько-експертна комісія є вищим органом військово-лікарської експертизи в системі МНС (п. 2.14 Положення №591).
Отже, лікарсько-експертні комісії відповідно до Положення №591 проводять лікарську експертизу кандидатів на службу цивільного захисту, осіб рядового і начальницького складу, осіб, звільнених зі служби, кандидатів до вступу. Натомість визначення ступеня придатності призовників, військовозобов`язаних, військовослужбовців саме до військової служби, а не служби цивільного захисту, здійснюється військово-лікарськими комісіями.
Центральна лікарсько-експертна комісія ДСНС виконує функції, аналогічні військово-лікарській комісії, проте для системи ДСНС, а не Збройних Сил України.
Разом з тим, відомості про проходження позивачем з 2016 року по даний час у встановленому порядку медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення його придатності до військової служби у матеріалах справи відсутні.
Суд також зазначає, що у статті 37 Закону № 2232-XII (в тому числі у редакції станом на 20.05.2016) чітко виокремлює поняття «зняття» з військового обліку та «виключення» з військового обліку, при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік.
Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку.
З аналізу положень Закону №2232-XII висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеній у постанові від 21.05.2025 у справі №280/2880/24.
У Тимчасовому посвідченні позивача № НОМЕР_4 (замість військового квитка) наявний запис про те, що 20.05.2016 Центральною лікарсько-експертною комісією ДСНС України ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статей 41Б, 64Б, 23Б, 39Б, 52В, 53В, 54В гр. ІІІ Розладу хвороб на підставі наказу Міністра оборони України №402-2008 р. 
Разом із тим, запис у Тимчасовому посвідченні № НОМЕР_4 (замість військового квитка) засвідчений печаткою ІНФОРМАЦІЯ_7 здійснений запис 09.06.2016 з посиланням на Наказ Міністра оборони України №342-2006 р.
Суд зазначає, що Наказ Міністра оборони України №342 від 09.06.2006 затверджував зміни до Настанови з військового обліку в Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №35 від 22.01.2002, щодо зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час. Наказ втратив чинність 15.01.2015 з прийняттям наказу МОУ №24.
Так, 15.01.2015 Наказом Міністра оборони України №24 були внесені зміни до Настанови з військового обліку в Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №35 від 22.01.2002 щодо відміни положення про зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час.
Таким чином, надана копія військово-облікового документа - Тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 (замість військового квитка) містить суперечності та неоднозначності змісту внесених записів: 20.05.2016 ЦЛЕК ДСНС України позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Також наявний штамп про зняття 09.06.2016 з військового обліку.
Як вже зазначалось судом вище, зняття з військового обліку та виключення з військового обліку не є тотожними поняттями. Відповідно до Закону №2232-XII зняття з військового обліку регулюється ч. 5 ст. 37, та не є безповоротною процедурою, що виключає повторне взяття на облік. Зняття з військового обліку є тимчасовим заходом, особа, знята з військового обліку залишається військовозобов`язаною, повинна дотримуватись правил військового обліку, законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Позивачем не надано доказів зняття чи виключення його з військового обліку, крім копії військового квитка, в якому міститься набір суперечних, неузгоджених між собою записів, підставами внесення яких, до того ж, слугують наказ МОУ №402-2008 р. та наказ МОУ №342-2006, що втратив чинність на момент внесення запису.
Відповідно до Глави 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені поняття необхідних, належних та достатніх доказів. Докази виключення позивача з військового обліку чи докази наявності законних на це підстав - відсутні.
Суд окремо зауважує, що запис про непридатність позивача до військової служби було здійснено на підставі Свідоцтва про хворобу №788 від 20.05.2016, затвердженого Центральною лікарсько-експертною комісією ДСНС України. Цей висновок визначав придатність особи до подальшої служби в ДСНС (спеціальний облік), а не придатність до військової служби у Збройних Силах України чи інших військових формуваннях. Хоча постанова ЛЕК містила фразу "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку", вона мала силу лише для цілей звільнення позивача зі спеціального обліку ДСНС.
На переконання суду, для підтвердження статусу "виключений з військового обліку" за станом здоров`я у Єдиному реєстрі, позивач має пройти медичний огляд ВЛК згідно Положенням №402.
Оскільки позивач не надав відповідачу належних підтверджуючих документів щодо своєї непридатності до служби, правові підстави для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із непридатністю до військової служби відсутні.
У випадку відсутності підстав щодо внесення записів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідний ТЦК та СП не може здійснювати внесення таких записів, оскільки органи державної влади, місцевого самоврядування, військового управління тощо, мають у своїй діяльності керуватися Конституцією та законами України та діяти виключно в межах своїх повноважень.
Аналогічних висновків дійшов Третій апеляційний адміністративний суд у постанові від 10.02.2026 у справі №160/21450/25.
При вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.
Разом з тим, обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною 1 статті 77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №520/2261/19.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.