Справа №534/2899/25
Провадження №2/534/1207/25

РІШЕННЯ 
Іменем України
09 липня 2026 року    м. Горішні Плавні

 
Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі:
одноособово судді Малюк М.В.,
за участі:
секретаря судового засідання Савченко Я.О.,
інші учасники не з`явилися,

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, додаткових витрат на утримання дитини, після закінчення судового розгляду, перебуваючи на стадії ухвалення судового рішення, ухвалив рішення про таке:
Зміст позовних вимог
1. ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі – відповідач) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, додаткових витрат на утримання дитини.
2.У позовній заяві позивачка просить:
1) стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у сумі 37 771,93 грн за період сплати аліментів з грудня 2016 року по березень 2020 року, період обрахування пені з дати виникнення заборгованості по 31.12.2020 (день сплати заборгованості);
2) стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2/3 частки витрат у сумі 12 791,30 грн.
3.Обґрунтування позовних вимог:
В обґрунтування позовних вимог посилається на таке.
Сторони спору є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначає, що шлюб між сторонами позову розірвано на підставі судового рішення, водночас припинення шлюбних відносин не звільняє відповідача від обов`язку утримувати їхню дитину.
Рішенням суду з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 17.12.2014 до досягнення дитиною повноліття. 
Вказує, що відповідач невчасно виконує судове рішення про стягнення аліментів, унаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 37 771,93 грн у спірний період, розрахунок якої надає. 
Зокрема, зазначає, що розмір неустойки (пені) за її розрахунком складає 364 871,80 грн, однак з урахуванням обмежень, встановлених частиною 1 статті 196 СК України, - 37 771,93 грн. Оскільки станом на січень 2021 року заборгованість була погашена відповідачем, розрахунок пені здійснено по 31.12.2020.
Крім того зазначила, що несе додаткові витрати на утримання дитини, пов`язані з її розвитком, зокрема ОСОБА_4 було придбано телефон та гарнітуру вартістю 9 434,00 грн, комплект ПК, системний блок та монітор вартістю 9 753,00 грн для онлайн навчань, загальна вартість додаткових витрат становить 19 187,00 грн. Посилаючись, що на її утриманні перебуває двоє дітей, а на утриманні відповідача - одна дитина, просить стягнути з відповідача вартість додаткових витрат у сумі 12 791,30 грн, що дорівнює 2/3 від загальної суми витрат.
4.Обґрунтування позиції відповідача:
Відповідач скористався правом відзиву на позовну заяву.
У відзиві просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Надав такі заперечення: 
1) пеня може бути стягнута у разі вини платника аліментів у невчасній сплаті аліментів, однак позивачка не надала доказів на підтвердження винної поведінки, внаслідок якої утворилася заборгованість;
2) поданий суду розрахунок пені не відповідає фактичним обставинам, проведений на підставі розрахунку державного виконавця, який в подальшому було змінено, у зв`язку із оспорюванням суми заборгованості та поданням позивачкою виконавцеві доказів, згідно з якими в січні 2021 року заборгованість по сплаті аліментів погашена відповідачем повністю, вказує, що до березня 2024 року існувала переплата по аліментах, заборгованість почала утворюватися з квітні 2024 року;
3) позивачкою не надано доказів та обґрунтування додаткових витрат. Зазначав, що він також придбавав для доньки речі, зокрема 06.11.2024 - навушники AIRPODS вартістю 1330,72 злотих (що еквівалентно близько 15000,00 грн), а 10.12.2021 - смартфон вартістю 499,00 злотих (що еквівалентно близько 5000,00 грн). 
У відзиві на позов представник відповідача також зазначає, що станом на січень 2021 року відповідачем була погашена заборгованість в повному обсязі. Після погашення боргу утворилася переплата.
Інші процесуальні дії у справі.
5.Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 19.12.2025. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строки подання заяв по суті справ, розгляд справи призначено на 18.02.2026.
6.У призначену судом дату, - 18.02.2026, суд відкрив розгляд справи по суті, задовольнив клопотання представника позивача - адвоката Горностаєвої А.В. про відкладення розгляду справи. Судове засідання суд відклав на 14.04.2026.
7.Судове засідання в справі за клопотаннями представників сторін неодноразово відкладалося.
8.01.07.2026 представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог, яку ухвалою від 01.07.2026 суд повернув заявникові.
9.Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, 01.07.2026 на судове засідання не з`явилися.
9.1.Представник позивача 01.07.2026 подала клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтувала необхідністю надання відповідачеві часу для відзиву на заяву про збільшення позовних вимог, яку подано позивачем у призначену судом дату судового засідання.
9.2.Представник відповідача 01.07.2026 через ЄСІТС «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи в її відсутність та відсутність відповідача, просила відмовити в задоволенні позову.
10. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина перша статті 223 ЦПК України). 
11.Ураховуючи відсутність поважних причин неявки позивача та її представника на судове засідання, суд відмовив представнику позивача в клопотанні про відкладення судового засідання з-за безпідставності (пункт 9.1 цього рішення). 
12.Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.
13.У зв`язку з неявкою в судове засідання, призначене на 01.07.2026, всіх учасників справи, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виклад обставин справи, встановлених Судом.
14.Суд дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що:
15.Позивачка ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .
16.Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.03.2017 (справа №534/223/14) шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище на дошлюбне - « ОСОБА_6 ».
17.Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.02.2015 у справі №534/3212/14-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Починаючи з 17.12.2014 до її повноліття.
18.Судове рішення звернуто до примусового виконання, виконавчий лист виконується Горішньоплавнівським ВДВС, ВП 46671353. 
Виконавче провадження відкрито 05.03.2015, на підтвердження чого свідчить лист Горішньоплавнівського ВДВС від 06.11.2025 №63263.
19.Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 06.11.2025 №63262, наданим представником відповідача разом із відзивом, який проведено старшим державним виконавцем Ковтун Наталією на підставі виконавчого листа №2/534/134/15 від 18.02.2015 про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, зі сторони платника аліментів – відповідача перед позивачкою обліковується заборгованість.
Зокрема, станом на 01.11.2025 заборгованість зі сплати аліментів складає 25 759,35 грн. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів здійснено з урахуванням підтверджуючих документів про сплату аліментів, які містяться в матеріалах виконавчого провадження (лист Горішньоплавнівського ВДВС від 06.11.2025 №63263).
20.За наявною інформацією, перерахунок заборгованості зі сплати аліментів здійснювався державним виконавцем згідно із заявами власно позивача, зокрема, за заявами останньої від 26.12.2022, 26.07.2024, 07.07.2025. Цей факт підтверджується матеріалами виконавчого провадження, копії яких подано відповідачем разом із відзивом.
21.Відповідно до гарантійного листа, наданого магазином комп`ютерної техніки «CompBest», позивачка придбала комп`ютерну техніку, а саме: б/в Комплект ПК: системний блок HP ProDesk 400 G3 SFF / Intel Core i3- 6100 / 8 GB DDR3 / 240 GB SSD / Intel HD Graphics 530, Монітор Samsung LS24E65UPLX/CI. Загальна вартість замовлення складає 9753,00 грн.
Норми права, які застосував Суд
22.Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.
Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 180 Сімейного кодексу України, далі – СК України).
23.Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
24.Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
25.Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частини перша, друга статті 185 СК України). 
26.Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору – судом (частини перша-третя статті 195 СК України).
27.Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
28.Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
29.Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
30.Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).
31. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3 статті 13 ЦПК України).
32.Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини 1,4 статті 77 ЦПК України).
33.Згідно з вимогами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
34.Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
35.Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
36.Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Висновки суду
37.Суд, застосував відповідні норми права, оцінив наявні докази, зіставив обставини справи із правилами, зазначеними в застосованих нормах права, й надав таку правову оцінку спірним правовідносинам.
38.Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
39.Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
40.Позивачка подала позов, предметом якого є її вимоги до відповідача про стягнення:
- пені за прострочення сплати аліментів;
- додаткових витрат на утримання дитини.
Щодо вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
41.Позивачка пред`явила відповідачеві вимогу про притягнення його до майнової відповідальності за невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти на утримання дитини, стягнуті з відповідача на підставі судового рішення (пункти 17,18 цього рішення), у виді неустойки за період прострочення до дня повного погашення заборгованості.
42.Нею проведено розрахунок пені за період прострочення сплати аліментів з грудня 2016 року по березень 2020 року, обчислення пені здійснено до дня повного погашення боргу.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача складає 364 871,80 грн, неустойка обмежена розміром заборгованості за спірний період – 37 771,93 грн (пункт 2 цього рішення).
43.При визначенні розміру майнової відповідальності, неустойки (пені) за невчасне виконання обов`язку зі сплати аліментів, позивачка застосовує розрахунок заборгованості від 08.07.2025 №39709, обчислений в.о. начальника ВДВС Донцем Ярославом, який додано позивачем до позову. 
Згідно з цим розрахунком, заборгованість за аліментами обчислено державним виконавцем станом на 01.07.2025, загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів на цю дату складає 54 136,31 грн.
44.Але суд не приймає цей розрахунок, позаяк установлено, що державний виконавець у межах повноважень, визначених статтями 71 Закону України «Про виконавче провадження», 195 СК України, здійснив перерахунок заборгованості за аліментами з урахуванням підтверджуючих документів про їх сплату, наданих позивачкою, на підтвердження чого свідчить супровідний лист Горішньоплавнівського ВДВС із розрахунком від 06.11.2025 №63262 (пункти 19,20 цього рішення).
Згідно з цим розрахунком станом на 01.11.2025 заборгованість за аліментами складає 25759,35 грн.
45.Суддя наголошує, що допустимим доказом заборгованості за аліментами є заборгованість, що обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору – судом (частини третя статті 195 СК України).
46.Тож при вирішенні цього спору в частині вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів суд приймає розрахунок, обчислений державним виконавцем станом на 01.11.2025 (пункт 19 цього рішення).
47.Зауважую, що згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 06.11.2025 №63262, обчисленим державним виконавцем, у межах зазначеного позивачем періоду зі сторони платника аліментів – відповідача обліковувалася заборгованість за аліментами за період із 01 травня 2017 року по 31 березня 2020 року, загальний розмір якої за цей період складав 31 613,82 грн.
48.Сторонами не оспорюється того факту, що станом на січень 2021 року вказана заборгованість була погашена відповідачем, сторони визнають, що останнім днем наявності заборгованості є 31 грудня 2021 року. 
Отже, у відповідності до вимог частини першої статті 82 ЦПК України ці обставини не є спірними, доказуванню не підлягають. 
49.Відтак визначення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за спірний період із 01 травня 2017 року по 31 березня 2020 року треба здійснювати по 31 грудня 2020 року. 
50.Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, проведений останньою та доданий нею до позову, суддя погоджується з ним у частині розрахунку пені за період заборгованості з 01 травня 2017 року по 31 березня 2020 року, обчисленої по 31 грудня 2020 року. 
51.Зокрема, розмір неустойки (пені) становить 279 433,90 грн, з яких за: 
травень 2017 року – 28 594,30 грн (2181,00х1309х1%); червень 2017 року – 8 710,00 грн (681,00х1279х1%); липень 2017 року – 8 498,90 грн (681,00х1248х1%); серпень 2017 року – 9 775,60 грн (803,25х1217х1%); вересень 2017 року – 9 534,60 грн (803,25х1187х1%); жовтень 2017 року – 9 285,60 грн (803,25х1156х1%); листопад 2017 року – 9 562,60 грн (849,25х1126х1%); грудень 2017 року – 10 063,10 грн (919,00х1095х1%); січень 2018 року – 9 863,10 грн (926,98х1064х1%); лютий 2018 року – 11 950,10 грн (1153,48х1036х1%); березень 2018 року – 11 462,00 грн (1140,50х1005х1%); квітень 2018 року – 12 094,90 грн (1240,50х975х1%); травень 2018 року – 11 776,40 грн (1247,50х944х1%); червень 2018 року – 11 861,40 грн (1297,75х914х1%); липень 2018 року – 11 900,60 грн (1347,75х883х1%); серпень 2018 року – 13 316,80 грн (1563,00х852х1%); вересень 2018 року – 11 964,20 грн (1 455,50х822х1%); жовтень 2018 року – 10 722,00 грн (1355,50х791х1%); листопад 2018 року – 11 656,60 грн (1531,75х761х1%); грудень 2018 року – 4 611,80 грн (631,75х730х1%); січень 2019 року – 9 448,70 грн (1351,75х699х1%); лютий 2019 року – 12 503,40 грн (1863,40х671х1%); березень 2019 року – 10 240,00 грн (1600,00х640х1%); квітень 2019 року – 2 928,00 грн (479,99х610х1%); травень 2019 року – 3 375,60 грн (582,99х579х1%); червень 2019 року – 3 200,70 грн (582,99х549х1%); липень 2019 року – 585,30 грн (112,99х518х1%); серпень 2019 року – 1 503,60 грн (308,74х487х1%); вересень 2019 року – 1 410,90 грн (308,74х457х1%); жовтень 2019 року – 1 208,80 грн (283,75х426х1%); листопад 2019 року – 1 815,60 грн (458,49х396х1%); грудень 2019 року – 1 582,30 грн (433,50х365х1%); січень 2020 року – 1 503,00 грн (450,00х334х1%); лютий 2020 року – 663,40 грн (216,81х306х1%); березень 2020 року – 304,00 грн (110,55х275х1%).
52.Водночас, ураховуючи, що розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, суддя доходить висновку про необхідність застосувати положення статті 196 СК України та стягнути з відповідача 31 613,82 грн.
53.При вирішенні цього спору в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суддя покликається на правові висновки, викладені Верховним Судом у справах за подібними правовідносинами. 
54.Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року в справі № 754/4461/21, провадження № 61-5660 св 22, зазначено, що:
«Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.»
55.Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) зробив такі правові висновки.
«Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина 9 статті 7 СК України).
У справі, що переглядалася, колегії суддів необхідно вирішити такі правові питання:
- як враховуються часткові платежі (частковий платіж) за наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди (попередній період);
- як розуміти формулювання у нормі права «не більше 100 відсотків заборгованості».
Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. У СК України не передбачено, як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням, тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме ст. 534 ЦК України. Отже, при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.
Якщо, застосовуючи формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», яке міститься в абзаці першому частини першої статті 196 СК України, обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто тією, яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період, коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць.
Верховний Суд, враховуючи принцип розумності, вважає, що оскільки пеня – змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.»
56.Суд не приймає доводи представника відповідача стосовно недоведення позивачем вини відповідача у виникненні означеної заборгованості, позаяк тягар доказування відсутності вини або наявності об`єктивних обставин, що виключають вину платника аліментів, покладено саме на відповідача.
Наголошую, що відповідач не може перекладати свій процесуальний обов`язок щодо доведення обставин, на які він посилається як на заперечення проти позову, на позивача.
57.Тлумачення змісту статті 196 СК України та висновок стосовно доказування вини платника аліментів зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.10.2025 у справі № 509/2967/23, провадження №61-7470св25.
У цій постанові Верховний Суд виснував:
«Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення змісту статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19), на яку посилався заявник у касаційній скарзі, зазначив, що положення Цивільного кодексу України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.»
58.Натомість відповідачем не доведено, що виникнення у спірний період заборгованості обумовлено причинами, що перебувають поза волею відповідача. Наголошую, що відповідач знав про судове рішення зі сплати аліментів на утримання доньки та обов`язковість його виконання, мав цікавитися виконавчих провадженням, отже зобов`язаний був застосувати заходи задля недопущення виникнення заборгованості та, у разі виникнення, вчасного її погашення.
59.Аргументи відповідача з приводу наявності заборгованості по суті зводяться до того, що останній не був обізнаний стосовно вимог законодавства, згідно з якими визначається заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) (пункт 26 цього рішення). 
60.Однак, незнання закону не звільняє відповідача від відповідальності за невчасну сплату аліментів, присуджених у частці від заробітку (доходу). Це не скасовує вини відповідача.
61.Таким чином, а також ураховуючи висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм, що регулюють спірні правовідносини, позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за невчасну сплату аліментів треба задовольнити в сумі 31 613,82 грн.
Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суддя доходить такого висновку.
62.Позивачка зазначає, що для розвитку дитини придбано телефон та гарнітуру, комплект ПК, системний блок та монітор для онлайн навчань, у зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача вартість витрат у розмірі, що дорівнює 2/3 від загальної вартості.
63.Зазначаю, що аналіз статті 185 СК України свідчить, що підставою участі у додаткових витратах на дитину є наявність особливих обставин, якими обумовлена об`єктивна необхідність цих витрат на дитину.
64.Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
65.Додаткові витрати позивачка обґрунтовує онлайн навчанням дитини, натомість доказів, що навчальний заклад застосовує дистанційне навчання, а також те, що дитина не може навчатися не маючи комп`ютера, остання не надає.
66.У постанові від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 КЦС ВС вказав, що придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя не належить до додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами. Ці витрати поглинаються аліментними виплатами того з батьків, хто не проживає з дитиною.
67.За відсутності обґрунтування конкретних обставин, які позивач вважає особливими й такими, що потребують додаткових витрат на дитину, витрати на дитину не вважаються додатковими, є витратами на її утримання. 
Водночас у даному випадку витрати на утримання дитини стягнуто з відповідача судовим рішенням у виді аліментів, відтак витрати, про які зазначає позивачка в позові, поглинаються аліментними виплатами відповідача (пункт 17 цього рішення).
68.Зважаючи на викладене, доходжу висновку про безпідставність позову в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини та необхідність відмовити позивачеві в його задоволенні в цій частині.
69.Керуючись ст ст. 185,195,196 СК України, ст ст. 12,13,81,частина перша ст 244,259,265,268,354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, додаткових витрат на утримання дитини, – задовольнити частково.
2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за невчасну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2017 по 31.03.2020 у сумі 31 613 (тридцять одна тисяча шістсот тринадцять) грн 82 (вісімдесят дві) коп.
3.В іншій частині позовних вимог, – відмовити.
4.Рішення суду набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
5.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
6.Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Марина МАЛЮК