печерський районний суд міста києва

Справа № 757/12584/25-ц 
пр. 2-3305/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Соколова О.М.,
при секретарі судового засідання - Птащуку Є. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 757/12584/25-ц за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Беленісова Оксана Іванівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,- 
В С Т А Н О В И В :
У березні 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Територіальної громади в особі Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Беленісова Оксана Іванівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у якому позивач просила визначити їй додатковий строк в три місяці з дня набрання рішення законної сили, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У обґрунтування позовних вимог зазначає, що її мати, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 01 лютого 1995 року. 29 травня 2000 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. за реєстровим № 3446, відповідно до якого заповіла зазначену квартиру своїй доньці - ОСОБА_1 .
Позивач вказує, що 25 квітня 2022 року, перебуваючи у м. Вашингтон (США), вона посвідчила у Посольстві України заяву про прийняття спадщини та видала довіреність своєму братові ОСОБА_3 для подання цієї заяви нотаріусу. Проте останній заяву у встановлений законом строк не подав, оскільки, після початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України вважав, що строк прийняття спадщини продовжено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року, а згодом тривалий час перебував на лікуванні у зв`язку з тяжкими захворюваннями, що підтверджується медичними документами.
Позивач зазначає, що лише 20 лютого 2025 року її брат, діючи на підставі довіреності, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Беленісової Оксани Іванівни, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 3/2025. Постановою нотаріуса № 228/02-31 від 21 лютого 2025 року у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України.
Посилаючись на оформлення заяви про прийняття спадщини у межах встановленого законом строку, передачу її братові для подання нотаріусу, введення воєнного стану, помилкове розуміння порядку обчислення строку для прийняття спадщини та тяжку хворобу представника, позивач вважає причини пропуску строку поважними та просить визначити їй додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2025 року відкрито провадження та призначено судове засідання.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про місце день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, разом з тим, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала, просила задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. У матеріалах справи містяться відзив представника відповідача, відповідно до змісту якого, останній просить ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника КМР.
Третя особа у судове засідання не з`явилася, про місце день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, разом з тим, в матеріалах справи міститься клопотання в якому остання просить провести розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За наведених обставин, з урахуванням тривалого перебування справи у суді суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 , що належала померлій на праві приватної власності.
За життя, 29 травня 2000 року, ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. за реєстровим № 3446, відповідно до якого заповіла зазначену квартиру своїй доньці - ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , перебуваючи у м. Вашингтон (США), посвідчила заяву про прийняття спадщини після смерті матері та видала довіреність своєму братові ОСОБА_3 для подання цієї заяви нотаріусу.
20 лютого 2025 року ОСОБА_3 , діючи на підставі довіреності, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Беленісової Оксани Іванівни із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 3/2025.
Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Беленісової Оксани Іванівни № 228/02-31 від 21 лютого 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском встановленого статтею 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що пропуск строку для прийняття спадщини зумовлений тим, що її брат, якому було видано довіреність на подання заяви про прийняття спадщини, не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк через введення воєнного стану, помилкове розуміння положень постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року щодо продовження строку для прийняття спадщини та тривалу хворобу.
Обґрунтовуючи поважність пропуску позивач вказує, що у позивача дійсно існували об`єктивні та непереборні, незалежні від нього труднощі для вчинення дій спрямованих на прийняття спадщини та відповідно, вчасного подання заяви про прийняття спадщини, з огляду на вказані обставини.
При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини також потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права (аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.
З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі М 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справіМ 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19).
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 681/203/17-ц, зазначив, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
За положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Таким чином, розглядаючи всі наведені вище обставини та факти в своїй сукупності, вбачається те, що в позивача існували об`єктивні, непереборні, істотні трудноті для вчасного подання заяви про прийняття спадщини та з огляду на поважність причин пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач вважає за доцільне звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.
Поряд з цим, як зазначалось вище, положеннями ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин і тому вона була позбавлена можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва на про право на спадщину на спадкове майно. Відтак позивач пропустив строк для звернення з заявою про прийняття спадщини з поважної причини і позов підлягає задоволенню.
На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст. 1272 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Беленісова Оксана Іванівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , 1958 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складене 22.05.2026 року.

Суддя О.М. Соколов