Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 712/17322/25
Провадження № 2/711/1300/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого – судді Скляренко В.М.,
при секретарі Півень С.А., 
розглянувши у відкритому судовому в залі суду у м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом Черкаської міської ради, в якій просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 – терміном 4 місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.
В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце народження російська федерація, Читинська область, м. Нерчинськ, останнє місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За життя, а саме 13.09.2023 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний заповіт не скасований та в судовому порядку недійсним не визнавався. 
Зазначає, що вона, позивачка, пропустила строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 з незалежний від неї причин. Вона – позивачка є громадянкою Латвії і в 2023-2025 роках на території України не перебувала. Окрім того, вона не є спадкоємцем за законом будь-якої черги після смерті ОСОБА_4 , тому не мала і підстав для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вона не підтримувала із померлою близьких відносин, не мала з нею постійного спілкування, тому і не знала та не могла знати про складання заповіту на її користь. Про складання ОСОБА_4 заповіту вона (позивачка) дізналася, в листопаді 2025р., оскільки її через Агенство нерухомості « ОСОБА_5 », а саме через представника ОСОБА_6 , розшукала ОСОБА_7 , яка була сусідкою померлої ОСОБА_4 . І таким чином їй було повідомлено про складання ОСОБА_4 заповіту на її (позивачки) ім`я. Таким чином, вона (позивачка) дізналася про існування заповіту уже після того, як строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини закінчився. 
Враховуючи вказане, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 терміном 4 місяці.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.
06.02.2026р. дана справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси в провадження судді Скляренко В.М.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.02.2026р. відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Від відповідача – Черкаської міської ради не надходило письмового відзиву проти позову.
Ухвалою суду від 10.03.2026р. задоволено клопотання представника позивачки та витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію про перетин державного кордону України за період 2023-2025 років громадянкою Латвії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також витребувано у Другої черкаської державної нотаріальної контори (18031, м. Черкаси, вул. Університетська, 33) інформацію про те, чи відкривалась спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце народження: російська федерація, Читинська область, м. Нерчинськ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє місце проживання померлої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ).
На виконання ухвали суду від 10.03.2026р. Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 26.03.2026р. надано суду запитувану інформацію.
17.06.2026р. Другою черкаською державною нотаріальною конторою надано суду інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 .
23.06.2026р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивачки – адвокат Стратілатов К.Г. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. 
В судовому засіданні представник відповідача - Черкаської міської ради – Котяш А.С. який діє на підставі довіреності №13123-01-21 від 30.06.2026р., щодо заявлених позовних вимог покладався на розсуд суду та просив прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що восени 2025р. до Агенства нерухомості «Бізнес Квартал» звернулася сусідка ОСОБА_4 – ОСОБА_7 з проханням розшукати ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), яка проживає в Латвії, оскільки ОСОБА_4 склала на її користь заповіт. Він (свідок) розшукав ОСОБА_1 через мережу ОСОБА_8 і переконавшись, що це саме та особа, на яку складено заповіт, переслав їй вказаний заповіт та запропонував послуги адвоката для реалізації права на прийняття спадщини. 
10.07.2026р. суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. 
Заслухавши пояснення учасників процесу, пояснення свідка ОСОБА_6 , дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть /а.с. 6/.
13.09.2023р. ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Ткаченко І.П., номер в реєстрі №905 /а.с. 7/. Згідно заповіту ОСОБА_4 зробила розпорядження, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те,що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 7/. Даний заповіт є чинним, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), /а.с. 88/. 
До теперішнього часу з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори ніхто не звертався, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №85651055 від 16.06.2026р., згідно якої за параметрами запиту: ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у Спадковому реєстрі інформація відсутня /а.с. 89/. 
Таким чином, за наявними в матеріалах справи доказами судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність інших осіб, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 . 
Оскільки позивачка не подала вчасно заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , то вона просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом. 
Тож, спір виник зі спадкових правовідносин, які регулюються шостою книгою Цивільного кодексу України (далі – ЦК).
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.
Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Тлумачення положень ч. 3 ст. 1272 ЦК свідчить, що до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.05.2022р. у справі №459/2973/18, від 17.10.2019р. у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020р. у справі № 487/2375/18.
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.
Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
В своїй постанові від 26.06.2024р. у справі №686/5757/23, Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням конкретних обставин справи, що переглядалися, виснувала, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом.
По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже строк подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , сплив 02.01.2025р. 
Позивачка ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) є громадянкою Латвії та не мешкає в Україні. 
Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26.03.2026р., наданої на виконання ухвали суду, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянкою Латвії  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в період часу з 01.01.2023р. по 31.12.2025р. в Базі даних не виявлено /а.с. 60, 61/. 
Згідно нотаріально посвідченої заяви свідка ОСОБА_7 остання стверджує, що померла ОСОБА_4 була її (свідка) сусідкою та подругою. Батьки ОСОБА_4 померли, чоловіка та дітей вона не мала, а всі її родичі є громадянами російської федерації. ОСОБА_4 в кінці 2023р. розповіла їй (свідку), що склала заповіт на громадянку Латвії ОСОБА_1 , яка є її далекою родичкою (внучка її троюрідної сестри), однак не змогла з нею зв`язатися та повідомити про заповіт, оскільки номер телефону, який в неї був, не відповідав. Не задовго до смерті ОСОБА_4 просила її (свідка), у випадку, якщо з нею щось станеться, розшукати ОСОБА_1 та передати їй заповіт. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла. Вона (свідок) намагалася знайти ОСОБА_9 , однак їй це не вдалося. Тоді, восени 2025р. вона звернулася за допомогою в пошуках до Агенства нерухомості « ОСОБА_5 ». До неї приїхав представник агентства – ОСОБА_10 , якому вона і розповіла всю інформацію про ОСОБА_1 , яка їй була відома, і через деякий час він її знайшов. 
Згідно пояснень свідка ОСОБА_6 , даних в судовому засіданні, останній стверджує, що він, за проханням ОСОБА_7 , восени 2025р. розшукав ОСОБА_1 , на яку ОСОБА_4 склала заповіт, та переконавшись, що це саме та особа, відправив їй такий заповіт. 
Системний аналіз вищезазначених обставин спірних правовідносин свідчить, що позивачка, будучи спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4 , мала б звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом протягом шести місяців з моменту смерті ОСОБА_4 , тобто в строк до 02.01.2025р., однак не зробила цього вчасно і пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Як встановлено судом причиною стало те, що позивачка є громадянкою Латвії і не мешкає в Україні. Заповіт для неї є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагало від позивачки вчинення дій щодо прийняття спадщини, оскільки вона не є спадкоємцем за законом першої черги чи спадкоємцем наступної черги спадкоємців, яка була б обізнана про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Окрім того, позивачка давно не спілкувалася із ОСОБА_4 та не була обізнана про складання останньою на її ім`я заповіту. Про існування заповіту позивачка дізналася від ОСОБА_6 , який за зверненням сусідки ОСОБА_4 – ОСОБА_7 , яка звернулася до Агенства нерухомості «Бізнес Квартал» за допомогою в пошуках, восени 2025р. знайшов її через соціальні мережі (Фейсбук) та повідомив про складання ОСОБА_4 на її користь заповіту та переслав їй такий заповіт. 
Аналізуючи обставини, за яких позивачка пропустила строк подання заяви для прийняття спадщини, суд доходить висновку, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини, а відтак, беручи додатково до уваги, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, то відповідний строк може бути поновлений судом.
Визначаючи тривалість додаткового строку суд враховує, що аналіз змісту положень ст. 1270 та ч. 3 ст. 1272 ЦК свідчить, що чотирьохмісячний строк для прийняття спадщини з урахуванням особливих умов реалізації цього права є цілком достатнім з точки зору добросовісності і розумності.
За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду в сумі 1331,50 грн. /а.с. 1/. Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, то на підставі ст. 13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 5, 13, 81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодекс України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянці Латвії додатковий строк терміном чотири місяці, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складений 17 липня 2026 року. 

Головуючий: В.М. Скляренко