Справа №752/1757/26
Провадження №2/752/6819/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 року        м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кокошко О.Б.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 01.05.2018 є виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 - виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Відповідачі є споживачами вказаних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказаний будинок під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання.
На виконання вимог законодавства позивач зобов`язаний як виконавець надати до вказаного приміщення відповідачів житлово-комунальні послуги, а відповідачі - внести оплату за вказані послуги.
Відповідачі у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися) від вказаних послуг.
Заборгованість відповідачів за надані послуги за період з 01.05.2018 по 31.10.2021, а також за період з 01.11.2021 становить станом на 31.10.2025 у загальному розмірі 79699,19 грн.
Також за період з 01.11.2021 у відповідачів наявна заборгованість з плати за абонентське обслуговування з вказаних послуг у розмірі 924,86 грн та у розмірі 530,95 грн. Заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку відсутня (0,00 грн).
Позивач на підставі договору про відступлення прав вимоги від 11.10.2018 №602-18, укладеного між ПАТ «Київенерго» та ним, прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 вказаних послуг у сумі 8250,85 грн (централізованого опалення) та у сумі 7983,69 грн (централізованого постачання гарячої води).
Через несвоєчасне виконання відповідачами оплати за надані послуги позивачем були нараховані інфляційні втрати, 3% річних та пеня на суму простроченої заборгованості.
Загальна заборгованість відповідачів за вищевказаними послугами з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних та пені становить 118703,39 грн.
Однак, відповідачі в добровільному порядку заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг не погашають, у зв`язку з чим позивач 26.12.2025 звернувся до суду із вказаним позовом.
Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості у загальному розмірі 118703,39 грн та понесені судові витрати.
23.01.2026 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
03.03.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Гедьо А.С., в якому останній просив у задоволенні позову в частині позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити, а також просив застосувати позовну давність до вимог позивача.
Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_1 з 19.06.2017 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , житлово-комунальними послугами за адресою: АДРЕСА_1 , не користується, власником вказаної квартири не є, а тому правові підстави для задоволення позову в частині вимог до нього відсутні.
23.03.2026 до суду надійшли письмові заперечення позивача на відзив, у яких позивач зазначив, що квартира АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, за нею закріплено особовий рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито на ім`я ОСОБА_1 , заяв від споживачів про некористування послугами чи непроживання до КП «Київтеплоенерго» не надходило, від послуг відповідачі у встановленому порядку не відмовлялися (не відключалися). Щодо застосування позовної давності позивач зазначив, що її перебіг продовжено на строк дії карантину та зупинено на строк дії воєнного стану відповідно до пунктів 12 і 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а тому позов подано в межах позовної давності.
Відповідачка ОСОБА_2 своїм правом на подачу відзиву не скористалася.
Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши відзив, заперечення на відзив та письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам.
З 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а отже є виконавцем вказаних послуг для житлових будинків.
11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір про відступлення права вимоги №602-18, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Відповідно до додатків до договору про відступлення прав вимоги від 11.10.2018 до КП «Київтеплоенерго» перейшло право вимоги до відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням ІІ сесії ІХ скликання Київської міської ради від 09.11.2023 №7340/7381 затверджено статут КП «Київтеплоенерго». Відповідно до п. 2.2.1 Статуту, предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води та розподіл електричної енергії.
Мешканцям будинку, в якому розташована вказана квартира, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (з 01.11.2021 - послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води) надаються КП «Київтеплоенерго».
Надання послуг здійснювалося на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (чинними на час виникнення відповідних правовідносин), який опублікований у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511), а також на підставі опублікованого в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085) договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води і оприлюднених на офіційному веб-сайті позивача типових індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.
Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований з 15.06.1989, а відповідачка ОСОБА_2 - з 14.05.1997 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва №140547330 від 14.11.2025 та копіями відповідей з Єдиного державного демографічного реєстру №2269111 та №2269116 від 23.01.2026.
Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами житлово-комунальних послуг, які надає КП «Київтеплоенерго» до вказаної квартири.
Згідно з розрахунком заборгованість, нарахована позивачем на особовий рахунок № НОМЕР_1 , становить станом на 31.10.2025 за надані вказані послуги:
- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 8250,85 грн;
- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7983,69 грн;
- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 2446,26 грн;
- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13440,39 грн;
- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 38086,81 грн;
- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 25725,73 грн;
- заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 924,86 грн;
- заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 530,95 грн.
Станом на час подання позову відповідачі не здійснюють своєчасну оплату за вказані послуги в повному обсязі.
Відповідно до розрахунків відповідачам були нараховані інфляційна складова, 3% річних та пеня на заборгованість за вказаними послугами у загальному розмірі 21313,85 грн.
За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України власники квартири зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити оплату за комунальні послуги.
Згідно з абзацом першим ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають у житлі (приміщенні) споживача та/або зареєстровані в ньому, у тому числі тимчасово, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами. Отже, зареєстрована у квартирі особа є споживачем відповідних послуг у розумінні цього Закону, а відтак на неї покладається обов`язок своєчасно та в повному обсязі оплачувати фактично отримані житлово-комунальні послуги.
Згідно з абзацом другим ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» такі особи несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями, що виникають із користування житлово-комунальними послугами. Аналогічний за змістом припис закріплено у ст. 64 ЖК України, за якою повнолітні члени сім`ї наймача несуть солідарну з ним відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із користування житлом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлений строк.
Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані їм послуги.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15.
Також у постанові від 26.09.2018 у справі №750/12850/16 Верховний Суд виклав правову позицію, в якій зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.
Щодо доводів відзиву про непроживання відповідача ОСОБА_1 за адресою нарахування заборгованості.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15.06.1989 і станом на час розгляду справи зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва №140547330 від 14.11.2025 та відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №2269111 від 23.01.2026 і самим відповідачем не заперечується.
Надані відповідачем докази (довідки про місце проживання №25 від 30.05.2019 та №02 від 03.02.2026, договір від 18.09.2018, декларація про вибір лікаря, документи щодо газового приладу за адресою: АДРЕСА_2 ) свідчать про його фактичне перебування за іншою адресою, проте не спростовують факту збереження за ним реєстрації у квартирі АДРЕСА_4 та не є доказом припинення у нього статусу споживача житлово-комунальних послуг, які надаються до цього житла.
Суд враховує, що послуги з централізованого опалення та з постачання теплової енергії нараховуються виходячи з опалюваної площі квартири і не залежать від кількості осіб, які фактично у ній проживають, а тому тимчасова відсутність зареєстрованої особи сама по собі не є підставою для звільнення від оплати таких послуг.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач має право на неотримання (припинення) комунальних послуг на період тимчасової відсутності та на перерахунок плати в порядку, встановленому законодавством, який здійснюється виконавцем на підставі відповідної письмової заяви споживача. Аналогічний порядок був передбачений п. 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, які втратили чинність з 01.05.2022 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 №85, а після зазначеної дати - Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182, та умовами відповідних типових договорів.
Доказів звернення до КП «Київтеплоенерго» із заявою про непроживання, про припинення надання послуг чи про проведення перерахунку плати за період тимчасової відсутності відповідач суду не надав; позивач такі обставини заперечує. У встановленому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядку відповідач від отримання послуг не відмовився (не відключився).
Та обставина, що відповідач не є власником квартири, також не звільняє його від обов`язку з оплати спожитих послуг, оскільки в силу абзацу першого ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» статус споживача пов`язується не лише з правом власності, а й з проживанням у житлі та/або реєстрацією в ньому.
За таких обставин доводи відзиву про відсутність підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 є необґрунтованими та до уваги судом не приймаються. При цьому відповідач не позбавлений права звернутися до виконавця послуг із заявою про проведення перерахунку в позасудовому порядку.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта ст. 267 ЦК України).
За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).
Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно і вноситься не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Отже, за кожним щомісячним платежем перебіг позовної давності обчислюється окремо, починаючи з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17.
Разом з тим, пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин було встановлено з 12.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 та скасовано з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651.
Пунктом 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Воєнний стан в Україні введено з 24.02.2022 та в подальшому неодноразово продовжувався.
Водночас Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 №4434-IX пункт 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено. Вказаний Закон набрав чинності 04.09.2025, а тому з цієї дати перебіг позовної давності поновився, тобто зупинення перебігу позовної давності, зумовлене дією воєнного стану, мало місце у період з 24.02.2022 по 03.09.2025 включно, а з 04.09.2025 перебіг позовної давності продовжився.
З огляду на викладене доводи позивача про те, що перебіг позовної давності є зупиненим і станом на час розгляду справи, не відповідають чинному законодавству, що, однак, не впливає на вирішення заявленої відповідачем заяви.
Таким чином, перебіг позовної давності за платежами, за якими вона не спливла станом на 12.03.2020, продовжено на строк дії карантину, а в подальшому зупинявся у період з 24.02.2022 по 03.09.2025. Відтак позовна давність могла спливти лише за платежами, строк оплати яких настав до 12.03.2017.
Найраніший з платежів, що входять до складу заявленої до стягнення заборгованості (за квітень 2017 року), підлягав внесенню до 20.05.2017, а платежів зі строком оплати до 12.03.2017 розрахунок позивача не містить.
Позовну заяву здано до відділення поштового зв`язку 12.12.2025 (до суду надійшла 26.12.2025), тобто у межах трьох місяців з дня поновлення перебігу позовної давності. За таких обставин позовна давність не спливла за жодним із платежів, які входять до складу заявленої заборгованості.
За таких обставин підстав для застосування наслідків спливу позовної давності та відмови у позові з цих мотивів немає, а відповідна заява відповідача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідачі, як користувачі квартири, є споживачами житлово-комунальних послуг, які надає їм позивач. Відповідачі зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані житлово-комунальні послуги.
З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідачів, як боржників у зобов`язанні, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні, має право вимагати сплату грошей за надані послуги.
Відповідачі належним чином не виконали їх зобов`язання щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати вказаних послуг, яка підтверджується відповідними розрахунками, наявними в матеріалах справи.
Відповідачами не було надано доказів ненадання житлово-комунальних послуг або надання вказаних послуг неналежної якості, у тому числі відповідачі відповідно до порядку, передбаченого ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не відмовилися від надання позивачем вказаних послуг, внаслідок чого виникла б підстава для звільнення від їх оплати.
Таким чином, позивач належним чином виконує зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг, внаслідок чого вимагає стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 97389,54 грн.
Водночас, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг (за централізоване опалення, постачання гарячої води та теплової енергії), враховуючи що зобов`язання відповідачів є грошовим, суд вважає, що підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати, 3% річних та пеня в загальному розмірі 21313,85 грн.
Судом встановлено, що зазначений розрахунок здійснено позивачем з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якою в період з 24.02.2022 до 30.12.2023 забороняється нарахування неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань та процентів річних на заборгованість, утворену внаслідок несвоєчасної та/або неповної оплати населенням житлово-комунальних послуг, а з 30.12.2023 - зазначена заборона стосується виключно територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих територій, до переліку яких місто Київ станом на дату розрахунку не належить.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені, суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.
За таких обставин суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим вказана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України з кожного відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1514,00 грн (3028,00 грн / 2 = 1514,00 грн), у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення позивачем.
Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у загальній сумі 118703 (сто вісімнадцять тисяч сімсот три) грн 39 коп., а саме:
- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 8250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) грн 85 коп.;
- інфляційну складову боргу у розмірі 1526 (одна тисяча п`ятсот двадцять шість) грн 42 коп. та 3% річних у розмірі 433 (чотириста тридцять три) грн 28 коп.;
- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7983 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн 69 коп.;
- інфляційну складову боргу у розмірі 1476 (одна тисяча чотириста сімдесят шість) грн 99 коп. та 3% річних у розмірі 419 (чотириста дев`ятнадцять) грн 31 коп.;
- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 2446 (дві тисячі чотириста сорок шість) грн 26 коп.;
- інфляційну складову боргу у розмірі 452 (чотириста п`ятдесят дві) грн 56 коп. та 3% річних у розмірі 128 (сто двадцять вісім) грн 43 коп.;
- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13440 (тринадцять тисяч чотириста сорок) грн 39 коп.;
- інфляційну складову боргу у розмірі 2486 (дві тисячі чотириста вісімдесят шість) грн 47 коп. та 3% річних у розмірі 705 (сімсот п`ять) грн 95 коп.;
- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 38086 (тридцять вісім тисяч вісімдесят шість) грн 81 коп.;
- інфляційну складову боргу у розмірі 5785 (п`ять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн 01 коп., 3% річних у розмірі 1671 (одна тисяча шістсот сімдесят одна) грн 03 коп. та пеню у розмірі 2033 (дві тисячі тридцять три) грн 09 коп.;
- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 25725 (двадцять п`ять тисяч сімсот двадцять п`ять) грн 73 коп.;
- інфляційну складову боргу у розмірі 2526 (дві тисячі п`ятсот двадцять шість) грн 64 коп., 3% річних у розмірі 752 (сімсот п`ятдесят дві) грн 79 коп. та пеню у розмірі 915 (дев`ятсот п`ятнадцять) грн 88 коп.;
- заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 924 (дев`ятсот двадцять чотири) грн 86 коп.;
- заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 530 (п`ятсот тридцять) грн 95 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, буд. 5, код ЄДРПОУ 40538421.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення складене 18.08.2026.

Суддя         О. Б. Кокошко