ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, м. Кропивницький, 25006, 
тел. (0522) 30-10-22, 30-10-23, код ЄДРПОУ 03499951,
e-mail: inbox@kr.arbitr.gov.ua, web: http://kr.arbitr.gov.ua

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 року | | Справа № 912/1291/26

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. розглянув заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №912/1291/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СФГ Максіма", вул. Артинова Архітектора, буд. 12, каб. 4, м. Вінниця, 21050
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім профіт", вул. Гоголя, буд. 25а, м. Бобринець, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27200
про стягнення 228 619,88 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СФГ Максіма" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім профіт" з вимогами про стягнення 228 619,88 грн, з покладенням судових витрат.
Рішенням від 09.07.2026 суд задовольнив позовні вимоги повністю, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім профіт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СФГ Максіма" 228 619,88 грн, а також 3 429,30 грн судового збору.
15.07.2026 через систему "Електронний суд" представник позивача подав заяву від 14.07.2026 про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.
Ухвалою від 15.07.2026 суд постановив вирішення питання про судові витрати у даній справі здійснити без повідомлення учасників справи, відповідачу в строк до 24.07.2026 подати суду, за необхідності, письмово викладені позиції щодо розміру судових витрат з доказами їх направлення позивачу.
24.07.2026 відповідач подав клопотання про зменшення судових витрат. 

Розглядаючи заяву про ухвалення додаткового рішення по суті, суд враховує таке.
Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.
За ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Частиною четвертою статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Частинами 1, 3 ст. 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Заявами по суті справи, відповідно до ч. 2 ст. 161 ГПК України, зокрема, є позовна заява.
З дотриманням вказаних норм, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи, зокрема, витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн, міститься у поданому позові.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу подані позивачем разом із заявою 14.07.2026, що сформована у системі "Електронний суд" 14.07.2026, тобто у встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України строк.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката позивач подав: договір про надання правової допомоги №03/06 від 06.03.2026, акт наданих послуг №1 від 14.07.2026, платіжну інструкцію №157 від 14.07.2026. 
Так, 06.03.2026 між ТОВ "СФГ Максіма" (замовник) та адвокатом Олійник О.Л. (виконавець) укладено договір про надання правової допомоги №03/06, за умовами якого:
- замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу щодо представництва інтересів замовника в господарському суді першої інстанції (п. 1.1.),
- вартість послуг виконавця становить 20 000,00 грн (п. 4.1.),
- замовник оплачує вартість послуг виконавця протягом 5 днів з моменту прийняття рішення судом про задоволення позову в інтересах замовника (п. 4.3.),
- договір діє до 31.12.2026 (п. 5.1.).
Згідно акта наданих послуг №1 від 14.07.2026 виконавець надав, а замовник прийняв без зауважень послуги щодо представництва інтересів ТОВ "СФГ Максіма" у справі №912/1291/26 в Господарському суді Кіровоградської області загальною вартістю 20 000,00 грн. 
Договір та акт підписано сторонами та скріплено печатками. 
Згідно платіжної інструкції №157 від 14.07.2026 позивачем оплачено послуги в сумі 20 000,00 грн.
За правовою позицією, наведеною у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, витрати за надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
До справи долучено ордер серії АО №1009620 від 10.04.2026 на надання правничої допомоги ТОВ "СФГ Максіма" адвокатом Олійник О.Л.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат у суді, а саме адвокатом Олійник О.Л. підписано та подано позовну заяву, до якої додано засвідчені останнім копії додатків. 
Суд враховує, що акт наданих послуг №1 підписано сторонами 14.07.2026, тому вказана обставина є поважною причиною неможливості подання позивачем такого доказу, що підтверджує розмір понесених ним судових витрат, до ухвалення рішення.
Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач заперечив заявлений розмір витрат, просить суд зменшити його до розміру, співмірного зі складністю справи та обсягом фактично наданих послуг, з огляду на те, що заявлений розмір витрат не відповідає критеріям співмірності, визначеним ч. 4 ст. 126 ГПК України, є неспівмірним зі складністю справи, обсягом фактично наданих послуг та часом, який об`єктивно міг бути витрачений на підготовку типової позовної заяви та заяви про судові витрати у справі, яка розглядалася без спору по суті та без судових засідань. 
Разом з тим, не наводить обґрунтувань щодо розміру витрат, які відповідають критеріям співмірності. 
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
У цьому контексті суд враховує, що має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в пунктах 106-108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України», заява №19336/04).
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд зазначає, що справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, без проведення судового засідання. 
Предметом спору є стягнення лише основної заборгованості за договором поставки, розмір якої підтверджено підписаними сторонами видатковими накладними.
Відповідач не заперечив позовні вимоги, відзив на позов не подав, клопотань про витребування доказів чи вчинення інших процесуальних дій, які б ускладнювали розгляд справи, не заявлялося.
Вказане виключило потребу у підготовці адвокатом позивача відповіді на відзив, здійснювати збір додаткових доказів чи виконувати інший обсяг роботи.
За вказаних обставин, суд вважає, що заявлені до стягнення позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн не відповідають таким критеріям, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору. Ураховуючи критерій розумності розміру заявлених витрат, заперечення відповідача, виходячи з обставин даної конкретної справи, суд вважає, що розмір таких витрат має становити 15 000,00 грн.
Враховуючи викладене, заява позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім профіт" (вул. Гоголя, буд. 25а, м. Бобринець, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27200, код ЄДРПОУ 45523158) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СФГ Максіма" (вул. Артинова Архітектора, буд. 12 каб. 4, м. Вінниця, 21050, код ЄДРПОУ 43168006) 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Відмовити в задоволені решти вимог.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії додаткового рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів.

Повний текст додаткового рішення складено 28.07.2026. 

Суддя | | В.Г. Кабакова