Справа № 159/1653/26 	Головуючий у 1 інстанції: Чалий А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/988/26  	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Матвійчук Л. В.,
суддів Киці С. І., Осіпука В. В.,
з участю:
секретаря судового засідання Савчук О. В.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу зазаявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Колодяжненська сільська рада Ковельського району Волинської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , яка була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 2,54 га та 2,57 га передані для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області. Заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався. З листопада 2014 року заявник постійно проживав разом з матір`ю, здійснював за нею догляд, організував її поховання і надалі проживає в її будинку та користується її майном. Інших спадкоємців не має. Заявник звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення його спадкових прав, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент її смерті.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2026 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Колодяжненська сільська рада Ковельського району Волинської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Від заінтересованої особи ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує, не заперечує проти задоволення апеляційної скарги.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати з таких підстав.
Згідно зі статтею 293 ЦПК Україниокреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Апеляційним судом у справі, що переглядається встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Білашів Ковельського району Волинської області.
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02.10.1962.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16.06.2003.
З довідки Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області від 10.11.2025 №95 вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №3 за 2011-2015 роки по АДРЕСА_1 з 1961 року була зареєстрована ОСОБА_4 i була виписана в зв`язку зі смертю, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даному житловому будинку, нa день смерті останньої, інших осіб зареєстровано не було. Заповіти від імені ОСОБА_4 в Білашівській сільській раді не посвідчувалися.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку площею 2,54 га та земельну ділянку площею 2,57 га, які розташовані на території Білашівської сільської ради та передані для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №116607 від 07.07.2003 і Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВВК №118542 від 03.08.2004.
З відповіді приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікової О. В. № 99/01-16 від 24.02.2026 встановлено, що нотаріус відмовила ОСОБА_1 в заведенні спадкової справи після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з тим що відсутні документи, що підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та рекомендувала звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем.
Також, з довідки Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області від 10.11.2025 №17 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно постійно проживав разом з своєю мамою ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 з листопада 2014 року по день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_5 .
На підтвердження тієї обставини, що спадкодавець ОСОБА_4 хворіла та потребувала стороннього догляду, заявником надано медичну картку стаціонарного хворого №9934-1062 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якої остання дійсно страждала на закритий медіальний перелом шийки правової стегнової кістки зі зміщенням, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба та інше.
Так, показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підтверджується, що заявник ОСОБА_1 з 2014 року проживав з матір`ю, купував продукти та доглядав її, так як за віком і за станом здоров`я, вона потребувала стороннього догляду.
Такі показання свідків узгоджуються з поясненнями заявника ОСОБА_1 про те, що він в листопаді 2014 року звільнився з роботи і став постійно проживати з матір`ю та здійснював її догляд, та копією трудової книжки, з якої вбачається, що ОСОБА_1 звільнений з роботи 17 листопада 2014 року та влаштувався на роботу в 2016 році після смерті матері.
Відмовляючи у задоволенні заяви суд виходив з того, що заявник не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
З таким висновком суду погодитися не можна з огляду на таке.
За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінивши зазначені докази, апеляційний суд вважає, що вони підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_4 з листопада 2014 року по день смерті за адресою: в АДРЕСА_1 .
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2026 року у цій справі скасувати.
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Колодяжненська сільська рада Ковельського району Волинської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.
Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживав разом з спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, на момент смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
.

Головуючий 

Судді :