Справа № 127/20592/26
Провадження № 2/127/5701/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2026   м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі :
головуючої судді Бессараб Н.М.,
при секретарі Перевізник А.О.,
з участю відповідача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Дегтярьова О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2026 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та просила стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у Вінницькому коледжі Національного університету харчових технологій в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно з дня подання позову до суду та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду від 16.03.2012. Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатися у Вінницькому коледжі Національного університету харчових технологій. Донька сторін навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач є працездатним за своїм віком, хоча є особою з інвалідністю та отримує пенсію по інвалідності, може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом.
13.07.2026 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - за відсутністю предмету спору. У разі, якщо суд не вбачає підстав для закриття справи за відсутністю предмету спору, просив відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відзив на позовну заяву мотивований тим, що позивачкою окрім довідки про навчання, не надано будь-якого офіційного договору чи контракту про навчання у закладі вищої освіти, що передбачений Постановою КМУ від 19.08.2020 року №735, який регулює відносини між закладом освіти, здобувачем та замовником із зазначенням форми навчання, часу зайнятості на заняттях, оплата за навчання (безкоштовне чи платне), тощо. Також слід зауважити і те, що позивачка просить стягувати з відповідача кошти у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів щомісячно, однак у відповідності до довідки від 04.06.2026 за №352 другий семестр 2025-2026 років тривав з 12.01.2026 по 28.06.2026 року, після чого розпочалися канікули, а стосовно подальшого поділу семестрів на навчальні та канікули відомості відсутні. Отже, позовні вимоги включають в себе стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання, разом з тим учбовими закладами передбачено терміни навчання, як вказано у довідці з 01.09.2025 по 28.12.2025 та з 12.01.2026 по 28.06.2026 року, що не забороняє повнолітіній дитині влаштуватися на тимчасову роботу в позанавчальний час чи роботу без відриву від навчання таку як тимчасові підробітки, онлайн робота, тощо. Позивачкою не подано жодних належних доказів, які б підтверджували фактичний обсяг щомісячних витрат на дитину, витрат на навчання (за навчання, якщо воно платне - квитанції про оплату семестрів; за проживання - договір оренди житла, квитанції за гуртожиток або оплату комунальних послуг; супутніх витрат - чеків на купівлю підручників, канцелярії, ноутбука для навчання, а також квитанції на проїзд до місця навчання; потребу в допомозі - докази того, що дитина не має власного високого доходу (наприклад, довідка про розмір стипендії або про відсутність доходів із податкової), а також не надано розрахунку таких витрат, документів про придбання одягу, взуття, ліків, оплату навчання, розвитку, спортивних секцій чи інших документів, які б дозволяли суду встановити об`єктивну необхідність стягнення аліментів на повнолітню дитину. Позовна заява підписана лише ОСОБА_2 , яка є її матір`ю, однак будь-яких документів, які б свідчили про бажання її доньки звертатися до суду за захистом своїх же прав самостійно або через представника немає, заяву вона особисто не підписувала і її думка в даному випадку залишається поза увагою матері, а отже і суду. Як до повноліття, так і після настання повноліття ОСОБА_3 постійно підтримувала відносини зі своїм батьком, часто бувала у нього вдома та інколи ночувала, спілкувалася з дітьми родини відповідача, у якого є нерідна донька дружини від першого шлюбу та рідний син від другого шлюбу (тобто зі своїм рідним братом по батькові), отримувала гостинці та подарунки. Після настання повноліття відповідач не залишив свою доньку поза увагою, незважаючи що рішення суду втратило свою силу, він в добровільному порядку у червні та липні 2026 року здійснював перерахунок коштів на банківську картку доньки (05.06.2026 р. – 2010 грн. та 09.07.2026 року - 2512,50 грн.), тим самим продовжує піклуватися про неї та продовжує з нею спілкування, а також в подальшому буде продовжувати це робити в добровільному порядку і без рішення суду. Оскільки, як до звернення до суду з позовом так і після його, відповідач перераховує доньці кошти на утримання її із врахуванням його матеріального стану та стану здоров`я, а тому вважає, що ніякого конфлікту або ж спору між позивачкою та відповідачем немає і не було, а отже відсутній предмет спору та справа підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Таким чином із змісту вказаної норми вбачається, що обов`язок утримувати повнолітню доньку покладено не тільки на батька, але й на матір. ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності (загальне захворювання) довічно, в зв`язку з чим він являється непрацездатним, про що відомо позивачці, оскільки під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 він на той час являвся особою з інвалідністю. Відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК №078888 від 29.08.2018 вбачається, що ОСОБА_1 противопоказане значне фізичне, динамічне та статичне навантаження, шкідливі умови праці, що обмежує його трудову діяльність (копія довідки додається). ОСОБА_1 офіційно ніде не працює та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності 3 групи. Таким чином, у ОСОБА_1 відсутній такий заробіток, який дозволив би йому утримувати себе, свою нинішню родину з двома неповнолітніми дітьми та свою повнолітню дитину.
Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутність.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Дегтярьов О.М. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог, надали пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву.
Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що з 31.07.2005 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.03.2012 .
Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.05.2008.
Повнолітня донька сторін ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради та витягами з реєстру Вінницької міської територіальної громади.
Відповідно до довідки Відокремленого структурного підрозділу «Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій» №352 від 04.06.2026 повнолітня донька сторін ОСОБА_3 є студенткою гр. 3-ОК-1 третього курсу денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій». Державна форма навчання. Навчається з 01.09.2023. Термін навчання до 30.06.2027. Початок І семестру 2025-2026 н.р. 01.09.2025, закінчення 18.12.2025. Початок II семестру 2025 - 2026 н.р. 12.01.2026, закінчення 28.06.2026.
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №078888 від 29.08.2018, відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи, безтерміново. 
З 26.07.2016 відповідач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .
Від вказаного шлюбу відповідач ОСОБА_1 має малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22.11.2022.
Дружина відповідача ОСОБА_1 від попереднього шлюбу має доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 06.08.2008.
Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу стягнення аліментів у зв`язку з навчанням повнолітньої доньки сторін.
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Повнолітня донька сторін ОСОБА_3 досягла повноліття, є меншою 23 років, продовжує навчання, доходів не має, проживає та перебуває на утриманні матері, а тому суд дійшов висновку, що дочка ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу в певній мірі. З позовом звернулася мати, з якою мешкає дочка.
При цьому суд враховує, що відповідач доказів неможливості надання такої допомоги суду не надав, а позивач бажає в судовому порядку врегулювати участь відповідача в наданні такої допомоги на період навчання доньки.
Щодо розміру аліментів, то суд враховує, що згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №761/10510/17.
Як зазначалося вище, суд дійшов висновку, що повнолітня донька сторін потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а батько може надавати таку допомогу в певній мірі.
Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню повнолітньої дитини, а також стан здоров`я відповідача та зміну його сімейного стану, що на утриманні у відповідача є ще малолітній син.
Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні повнолітньої доньки, витрати пов`язані з навчанням та обставини, що встановленні судом, які мають значення в їх сукупності, зокрема, й щодо можливості кожного із батьків надавати допомогу, вважає справедливим визначити аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом, тобто з 12.06.2026, на період навчання ОСОБА_3 у Відокремленому структурному підрозділі "Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій", а саме до 30.06.2027, але не більше ніж до досягнення останньою 23-річного віку.
Оскільки при зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 1331,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 191, 198-201 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити частково.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом, тобто з 12.06.2026, на період навчання ОСОБА_3 у Відокремленому структурному підрозділі "Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій", а саме до 30.06.2027, але не більше ніж до досягнення останньою 23-річного віку.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1331,20 грн. судового збору.
У задоволенні решти суми позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду складено 04.08.2026.
Суддя: