Справа № 581/733/25 
Провадження № 1-кп/581/10/26 

В И Р О К 
і м е н е м У к р а ї н и  

12 серпня 2026 року сел. Липова Долина 

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого – судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , у присутності сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв`язку), потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , 
розглянувши у відкритому судовому розгляді в залі суду в селищі Липова Долина кримінальне провадження №12025205510000045, внесеного до ЄРДР 01 травня 2025 року, по обвинуваченню 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, із зареєстрованим місцем проживання та фактичним місцем проживання по АДРЕСА_1 , непрацевлаштованого, розлученого, є особою з інвалідністю (ІІІ група, інвалід армії), пенсіонер, перебуваючого на обліках у лікарів нарколога та психіатра, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
1. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
1.1. Обвинувачений ОСОБА_5 учинив домашнє насильство стосовно свого батька ОСОБА_4 за нижченаведених обставин.
Обвинувачений ОСОБА_5 за місцем свого мешкання проживає зі своїм батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ведуть спільне господарство.
ОСОБА_5 із 07 грудня 2024 року по 30 квітня 2025 року вчиняє відносно свого батька ОСОБА_4 психологічне та фізичне домашнє насильство.
Так, у період часу з 07 грудня 2024 року по 30 квітня 2025 року, востаннє 30 квітня 2025 року, в порушення вимог ст. 28 Конституції України та вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство по відношенню до свого батька ОСОБА_4 , що призвело до змін емоційного стану, в індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілого ОСОБА_4 , як особистості старечого віку, які виникли внаслідок дій сина ОСОБА_5 , що встановлено висновком експерта №1137 від 22 липня 2025 року за результатами проведення судової психологічної експертизи.
Так, 07 грудня 2024 року близько 10 год 00 хв ОСОБА_5 за місцем спільного проживання ( АДРЕСА_1 ) здійснив домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_4 у вигляді умисного висловлення на його адресу нецензурної лайки, штовхнувши його, від чого останній впав на землю та відчув фізичну біль (тілесних ушкоджень не отримав), що викликало шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілого ОСОБА_4 та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. За вказані дії постановою Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 грудня 2024 року на ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин.
Крім того, 11 лютого 2025 року близько 11 год 00 хв у АДРЕСА_1 ОСОБА_5 повторно протягом року вчинив домашнє насильство по відношенню до свого батька ОСОБА_4 , а саме ображав нецензурною лайкою, виганяв його з приміщення, погрожував застосувати фізичну силу, чим міг би завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілого та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП. За вказані дії постановою Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 лютого 2025 року на ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП. 
Не зупиняючись на вчиненому, діючи з єдиним злочинним умислом, спрямованим на систематичне вчинення домашнього насильства відносно свого батька, 29 квітня 2025 року близько 20 год 00 хв в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 розпочав сварку зі своїми батьками. Батько - потерпілий ОСОБА_4 зробив під час сварки зауваження своєму сину, але ОСОБА_5 , нехтуючи будь-якими принципами моральності та поваги до своїх батьків, наніс один удар кулаком лівої руки в область правого ока своєму батьку ОСОБА_4 , внаслідок чого потерпілий впав на підлогу та відчув сильний фізичний біль. Після чого, через страх до свого сина, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 покинули житловий будинок, в якому перебував їх син - ОСОБА_5 та до ранку перебували в приміщенні літньої кухні, лякаючись зайти до будинку. Даними діями, ОСОБА_5 завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілого ОСОБА_4 , порушив його спокій та завдав своєму батьку легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновками судово-медичного експерта №174 від 07 травня 2025 року, №175 від 07 травня 2025 року, №176 від 07 травня 2025 року.
Згідно з висновком експерта №1137 від 22 липня 2025 року за результатами проведення судової психологічної експертизи, ситуація, що досліджується справою, є психотравмувальною для особи ОСОБА_4 . Унаслідок аб`юзивних дій сина ОСОБА_5 , у ОСОБА_4 мають місце помірні негативні за своїми проявами фізичні та психічні (на моральному рівні) страждання. Емоційний стан стресу, фрустрації, підвищення тривожності ОСОБА_4 перебуває у причинному зв`язку з діями сина ОСОБА_5 , стосовно нього, що впливає на якість життя ОСОБА_4 .
2. Позиція обвинуваченого щодо сутності пред`явленого обвинувачення
2.1. Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 у присутності захисника під час судового розгляду винуватість у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення визнав частково та додатково пояснив суду про те, що він не був ініціатором всіх сварок із батьком, частину подій, зазначених в обвинувальному акті він вже не пам`ятає; шкодує за те, що одного дня ввечері у квітні 2025 року близько 20 год він вдарив свого батька рукою в обличчя, штовхнувши його з метою вийти із будинку у двір, коли його батько стояв навпроти нього, а він хотів щоб він присів і не конфліктував із ним, він не хотів нічого поганого вчиняти по відношенню до свого батька; того вечора сварка між ним та батьком відбулася на міжособистому ґрунті з приводу того хто має господарювати у будинку; постанови у справах про адміністративні правопорушення він не оскаржував, проте уточнював що у грудні 2024 року сварка виникла із приводу розміщення відра для встановлення у ньому ялинки на Новий рік, у лютому 2025 року сварилися з приводу проведення ним ремонту автомобіля та переміщення коліс від нього по господарству. До 29 квітня 2025 року він протягом двох років не проходив медичне лікування від травми голови, отриману під час строкової військової служби та не отримував відповідну медикаментозну підтримку свого стану здоров`я, що призводило до неможливості повністю контролювати ним власну поведінку, на даний час він періодично та частіше вживає визначені йому ліки, більшу частину яких придбаває за власні кошти; також він у квітні 2026 року підтвердив раніше встановлену багато років тому інвалідність, отриману під час строкової військової служби, переглянув своє ставлення до відносин із батьками та шкодує за раніше вчинені ним неадекватні тодішній обстановці дії відносно свого батька та незгоду із його пропозиціями; на даний час через стан свого здоров`я він не має життєвих сил на вчинення протиправних дій відносно своїх батьків; із п`яти останніх місяців один місяць проживає разом із батьками і один місяць проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу із жінкою в с. Великі Будища Миргородського району Полтавської області.
2.2. Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні надав нижченаведені показання, зазначавши про фактичне його примирення із сином (останній попросив у нього вибачення та він прийняв це вибачення), істотну позитивну зміну ставлення до нього та до його рідної матері з боку його сина за останній рік (пп. 4.1 даного вироку).
3. Досліджені судом письмові матеріали кримінального провадження, надані прокурором
3.1. Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 30 квітня 2025 року, згідно з яким потерпілий особисто повідомив про вчинення відносно нього 29 квітня 2025 року близько 20 год по місцю проживання в с. Синівка Роменського району Сумської області ОСОБА_5 сварки із завданням йому кулаком лівої руки в область обличчя та спричинив йому тілесні ушкодження, рапорт поліцейського на пульт 102 ВП № 1 селища Недригайлів Роменського РВП ГУНП в Сумській області про виявлення ознак кримінального правопорушення, витяг про внесення 01 травня 2025 року відомостей до ЄРДР щодо вчинення домашнього насильства за ст.126-1 КК України із визначенням номеру кримінального провадження 12025205510000045 (арк. пров. 158-161);
3.2. Акт судового медичного обстеження експертом № 165 від 07 травня 2025 року потерпілого ОСОБА_4 із фіксацією виявленого у ньому 01 травня 2025 року синця неправильної овальної форми у правій очноямковій ділянці з набряком м`яких тканин (а.с.162);
3.3. Висновок експерта № 174 від 07 травня 2025 року про віднесення виявлених під час огляду потерпілого 01 травня 2025 року тілесних ушкоджень у виді синця та набряку м`яких тканин до легких тілесних ушкоджень (а.с.163);
3.4. Протокол проведення слідчого експерименту від 05 травня 2025 року з фотододатками, в якому зафіксовано як потерпілий ОСОБА_4 детально розповів про обставини завдання 29 квітня 2025 року та локалізацію удару кулаком правої руки, який нанесений його сином ОСОБА_5 в будинку в с. Синівка по місцю його проживання, та в подальшому на статистові наглядно продемонстрував обставини нанесення зазначеного удару від якого спричинені тілесні ушкодження (арк. пров. 164-169 т.1);
3.5. Висновок експерта № 176 від 07 травня 2025 року про відповідність механізму спричинення виявлених під час огляду потерпілого 01 травня 2025 року тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 механізму їх завдання, продемонстрованому останнім у ході проведення слідчого експерименту 05 травня 2025 року. При цьому експертом зауважувалося на необхідності ураховувати те, що від однієї травмуючої дії може утворитися декілька тілесних ушкоджень (а.с.170 т.1);
3.6. Протокол проведення слідчого експерименту від 05 травня 2025 року з фотододатками, в якому також зафіксовано як свідок ОСОБА_7 детально розповіла про обставини завдання 29 квітня 2025 року та локалізацію удару кулаком правої руки в ділянку голови та правого ока, який нанесений її сином ОСОБА_5 його батьку ОСОБА_4 у будинку в с. Синівка по місцю її проживання, та в подальшому на статистові наглядно продемонструвала обставини нанесення зазначеного удару її чоловікові, від якого спричинені тілесні ушкодження (арк. пров. 171-175 т.1);
3.7. Висновок експерта № 175 від 07 травня 2025 року про відповідність механізму спричинення виявлених під час огляду потерпілого 01 травня 2025 року тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 механізму їх завдання, продемонстрованому свідком ОСОБА_7 у ході проведення слідчого експерименту 05 травня 2025 року. Також експертом зауважувалося на необхідності ураховувати те, що від однієї травмуючої дії може утворитися декілька тілесних ушкоджень (а.с.176 т.1);
3.8. Копія постанови Липоводолиснького районного суду Сумської області від 19 грудня 2024 року у справі № 581/995/24 про накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення у виді громадських робіт за вчинення ним 07 грудня 2024 року близько 10 год 00 хв в АДРЕСА_1 , умисних дій психічного характеру у виді висловлювання нецензурної лайки, одноразове штовхання потерпілого, від чого останній впав на землю та відчув фізичну біль (тілесних ушкоджень не отримав); постанова суду набрала законної сили 30 грудня 2024 року (арк.пров.182-184 т.1);
3.9. Копія постанови Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 лютого 2025 року у справі № 581/118/25 про накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення у виді громадських робіт за вчинення ним повторно 11 лютого 2023 року близько 11 год 00 хв в АДРЕСА_1 , домашнього насильства по відношенню до свого батька ОСОБА_4 у виді образ нецензурною лайкою, виганяв його з приміщення, погрожував застосувати фізичну силу; постанова суду набрала законної сили 03 березня 2025 року (арк.пров.185-186 т.1);
3.10. Висновок судово-психологічної експертизи від 22 липня 2025 року, проведеної експертом Сумської філії ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» ОСОБА_8 на підставі постанови слідчого від 16 червня 2025 року, в якому зазначено перебування у причинному зв`язку емоційного стану стресу, фрустрації, підвищеної тривожності потерпілого ОСОБА_4 з діями його сина ОСОБА_5 , стосовно нього, що впливає на якість життя останнього. У потерпілого ОСОБА_4 виявлені помірні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджали активному соціальному функціонуванню його, як особистості старечого віку і виникли внаслідок дій сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ситуація, що досліджувалася у справі, є психотравмувальною для особи потерпілого. Унаслідок аб`юзивних дій ОСОБА_5 у потерпілого ОСОБА_4 мають місце помірні негативні за своїми проявами фізичні та психічні (на моральному рівні) страждання (арк. пров.188-197 т.1);
3.11. Протокол огляду оптичного диска та відеофайлу, записаного на ньому, від 30 липня 2025 року з фотозображеннями, в якому зафіксовано проведення слідчим у службовому кабінеті безпосереднього огляду відео-запису об`ємом 5,3 МБ, створеного 12 серпня 2025 року, в якому відображена присутність ОСОБА_4 поряд із його дружиною біля паркану по місцю проживання із усним зверненням про вжиття законних заходів до його сина ОСОБА_5 , який систематично знущається із нього та його згоду написати заяву про вчинення злочину відносно нього; поряд із потерпілим перебував свідок – його дружина ОСОБА_7 , яка підтверджувала зміст усних тверджень потерпілого (том 1 арк.пров.198-202);
4. Показання потерпілого та свідків зі сторони обвинувачення
4.1. Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив про спільне проживання в АДРЕСА_2 , разом із дружиною та його сином ОСОБА_5 та підтвердив періодичне виникнення між ним та його сином сварок протягом 2024-2025 років, а саме: першої сварки у березні-квітні 2025 року із приводу чищення димаря (після того як його син двом хлопцям сказав, щоб вони завтра заїхали почистити димар, між потерпілим та сином у будинку відбулася розмова на підвищених тонах із приводу того, скільки він буде всім керувати та контролювати, син не втримав себе та задів його рукою (ударив) по обличчю, від чого у нього наступного ранку виявлено синець під оком та звезена шкіра на обличчі, при цьому була присутня дружина потерпілого ОСОБА_7 , потерпілий після цього зателефонував до поліції, при сварці син його не ображав); друга сварка між сином та ним виникла у грудні 2024 року із приводу того, що його син набрав у відро піску для встановлення новорічної ялинки, проте на побутовому ґрунті при спілкуванні із сином останній кинув відро та штовхнув його у плече від чого він впав. Ініціатором сварок був саме він, бо при першій сварці він вибіг поговорити із хлопцями, а в другій сварці теж вирішив поцікавитися у сина, що він буде робити із відром, першим його син до нього не чіплявся. Уточнював, що він із сином примирялися на другий-третій день після кожної сварки; зазвичай його син урівноважений та допомагає їм по господарству, а коли він почувається погано, то може бути імпульсивним, він почав виявляти такі відхилення після повернення з армії, де він отримав інвалідність через травму голови, його син періодично лікується у госпіталі для підтримки свого стану здоров`я; після двох конфліктів ОСОБА_9 змінився на краще (агресивних дій не вчиняє, сварок не вчиняє, з будинку його не жене, став спокійним, допомагає по господарству, рубає дрова тощо). У лютому 2025 року його син виконував громадські роботи в сільраді та привіз додому якесь гілля і потерпілий йому щось сказав про це на побутовому ґрунті, але конфлікту як такого не виникало, інших конфліктів потерпілий не пригадував.
4.2. Свідок ОСОБА_7 підтвердила виникнення на міжособистому та побутовому ґрунті двох вищевказаних сварок-конфліктів між її чоловіком ОСОБА_4 та його сином ОСОБА_5 . Уточнювала щодо цих конфліктів те, що син перший на батька не нападав, сварку у лютому 2025 року розпочато у кухні та за ініціативою її та її чоловіка на побутовому ґрунті, після цих конфліктів у батька підвищувався тиск, він через хворобу нервової системи може в окремих ситуаціях поводитися агресивно через перенесену черепно-мозкову травму та наявний у нього посттравматичний синдром; на даний час він змінився на краще, проходить лікування, алкогольні напої не вживає та підтримує відносини із жінкою, яка мешкає в іншому селі та планує із нею створити сім`ю, уникає будь-яких конфліктів зі свідком та її чоловіком.

4.3. Свідок ОСОБА_10 показала про те, що одного вечора у квітні 2025 року вона заїхала до житлового будинку в с. Синівка, де мешкає ОСОБА_9 , та поговорила з ним із приводу чищення від сажі пічки, проте обвинувачений, перебуваючи у звичайному емоційному стані, повідомив їй про те, що батьки вже відпочивають, пічка розпалена, та вже запізно у вечорі трусити сажу; батьки ОСОБА_11 хороші односельчани, а сам ОСОБА_11 є привітною особою, був гарним хлопцем, коли ходив до школи.
4.4. Свідок ОСОБА_12 показала суду про звернення до неї схильованих батьків ОСОБА_13 як сусідів одного вечора у квітні 2025 року із проханням поміряти їм тиск, помірявши та визначивши високий тиск ОСОБА_4 , вона надала йому таблетку від серцевої аритмії, також вони пояснили про те, що ОСОБА_9 нібито вдарив чи смикнув свого батька, вона також у останнього спостерігала почервоніння над правим оком, батьки скаржилися на образи зі сторони ОСОБА_11 . Останній рік ОСОБА_11 змінився: він завжди на вулиці вітається із нею, є ввічливим, розповідав їй про ОСОБА_14 і розповідав їй слово ОСОБА_15 , може підлаштувати ТВ-тюнер до телевізора, допомогти поповнити мобільний телефон, відносини в їх сім`ї стали позитивні, у місцевій церкві вона ОСОБА_11 не бачила.
4.5. Свідок ОСОБА_16 суду показала про часте її спілкування із сім`єю ОСОБА_4 , які є її сусідами, та вона особисто спостерігала як син потерпілого ОСОБА_9 допомагає батькам по господарству (прибирає сніг взимку з території будинку, рубає дрова), ввічливо спілкується із батьками, не свариться із ними, привітний із односельчанами, простий у спілкуванні, проживає як з батьками, так і окремо від них, про сварки за останній час в сім`ї свідок нічого не чула.
5. Висновки суду щодо сутності сформульованого обвинувачення
5.1. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, у даному провадженні вважає, що стороною обвинувачення доведена:
– подія кримінального правопорушення та всі елементи об`єктивної сторони складу вищевказаного нетяжкого злочину, включаючи час, місце, спосіб й активні дії (діяння) обвинуваченого по систематичному завданню психологічного та фізичного насильства по відношенню до свого батька за обставин, відображених у змісті обвинувального акту, об`єкти кримінального правопорушення (здоров`я потерпілого та його фізична та психічна недоторканність) (п.1,3.1-3.11, 4.1, 4.2, 4.4 даного вироку);
– винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного нетяжкого злочину, форму вини у виді прямого умислу та особу обвинуваченого, як загального суб`єкта нижченаведеного складу кримінального правопорушення (п. 1,3.1-3.11, 4.1, 4.2, 4.4 даного вироку).
На думку суду, сукупно показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_7 , протоколами слідчих експериментів, чинними постановами суду у справах про адміністративне правопорушення, висновками експертів підтверджено систематичне вчинення ОСОБА_5 психологічного та фізичного насильства по відношенню до його батька протягом 2024-2025 років.
5.2. Сукупність досліджених належних та допустимих письмових доказів наданих прокурором, їх аналіз та співставлення із фактичними обставинами справи, викладеними в обвинувальному акті, формують у суду висновок про доведеність поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_5 вищенаведеного кримінального правопорушення (умисного нетяжкого злочину), а тому його дії, які полягали у систематичному заподіянні 07 грудня 2024 року, 11 лютого 2025 року, 29 квітня 2025 року в с.Синівка по вул. Промінь, буд. № 12, психологічного та фізичного насильства по відношенню до потерпілого ОСОБА_4 , суд кваліфікує ст.126-1 КК України, як домашнє насильство.
5.3. На думку суду, вищедослідженими матеріалами справи, показаннями потерпілого та двох свідків доводиться умисне систематичне й цілеспрямоване вчинення обвинуваченим фізичного та психологічного насильства відносно свого батька, з яким перший перебуває у сімейних відносинах, проживаючи разом в одному житловому будинку в с. Синівка, та, будучи пов`язаними між собою спільним побутом, з метою послаблення повчального впливу й контролю батька на обвинуваченого, залякування потерпілого, що в свою чергу призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя останнього.
При цьому, суд вважає, що неодноразові відмови у задоволенні клопотань обвинуваченого про закриття кримінального провадження у зв`язку зі зміною обстановки, заяви потерпілого закрити дане кримінальне провадження у зв`язку із фактичним примиренням обвинуваченого з потерпілим та покращенням міжособистих відносин між обвинуваченим й потерпілим протягом останнього року, вчинення цих дій під час погіршення психоемоційного здоров`я обвинуваченого, не можуть бути підставою для припинення даного кримінального провадження чи виправдання обвинуваченого, оскільки ОСОБА_5 вчинив протягом 2024-2025 років умисні протиправні дії із завданням шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілого, перебуваючи у стані осудності. Вищенаведені дії обвинуваченого суд розглядає в якості способів уникнення ним відповідальності та покарання у даній справі та посткримінальна позитивна поведінка ОСОБА_5 , із урахуванням фактичних обставин даної справи щодо продовження проживання спільно із батьком в одному житловому будинку та посиленої політики законодавця щодо невідворотності перевиховного покарання за вчинення домашнього насильства з потерпілими, лише враховуються судом при призначенні покарання і не може бути підставою для звільнення від кримінальної відповідальності зазначеного порушника із застосуванням державою в особі суду виключно дієвих кримінально-каранних та перевиховних заходів.
Вищезазначені висновки суду узгоджуються із актуальними та усталеними правовим позиціями суду касаційної інстанції, які сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 березня 2020 року у справі № 531/270/19, від 25 лютого 2021 року у справі № 583/3295/19, від 25 лютого 2021 року у справі № 583/3295/19, від 14 червня 2022 року у справі № 585/3184/20, від 28 травня 2024 року у справі № 522/2378/22.
Спростування доводів сторони захисту, висловлених на стадії судового розгляду
5.4. Довід сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого прямого умислу на вчинення домашнього насильства над потерпілим, сварки відбувалися із попередніми провокативними діями потерпілого по відношенню до обвинуваченого не є переконливим та не заслуговує на увагу суду, оскільки сукупність досліджених доказів у даному провадженні та узагальнені показання потерпілого та свідків обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_12 достовірно підтверджують усвідомлене вчинення ОСОБА_5 періодичних протягом 2024-2025 років протиправних активних дій відносно потерпілого, що призводило до нервових переживань та фізичних страждань, обмежень у побуті та повсякденному житті потерпілого. Крім цього, на думку суду, у досліджених постановах суду про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, у протоколах слідчих експериментів відсутні відомості про ініціювання сварки та вчинення обопільних конфліктів саме потерпілим у грудні 2024 року, у лютому 2025 року, проте попереднє спілкування потерпілого та обвинуваченого у квітні 2025 року перед завданням удару по обличчю потерпілого ОСОБА_5 на особисто-побутовому ґрунті з приводу очищення пічки-котла від сажі суд не розглядає в якості провокативних дій потерпілого по відношенню до обвинуваченого, оскільки встановлена судом домашньо-побутова обстановка вчинених дій по відношенню до потерпілого у вечірній час 29 квітня 2025 року, бажання послабити роль батька у сім`ї по відношенню до обвинуваченого, його повчально-виховний вплив на обвинуваченого та намір підвищити роль ОСОБА_5 в якості господаря домоволодіння призвели до завдання удару останнім його батьку з попередньою незгодою обвинуваченого із активними діями батька, що підтверджено під час допиту в суді цих двох сторін провадження та доводить прямий умисел на вчинення домашнього насильства. Також твердження потерпілого про провокування саме ним сварок із обвинуваченим, на думку суду, є сформульоване ним саме на стадії судового розгляду з метою висвітлення обвинуваченого з більш позитивного боку при вчиненні відносно нього домашнього насильства, і не приймається судом в якості доказу невинуватості обвинуваченого, оскільки воно суперечить змісту досліджених протоколів слідчих експериментів та відеозапису з поясненнями потерпілого після його побиття його сином, які підтверджують зворотне (п. 1, п. 2.1, 4.1 даного вироку).
5.5. Довід сторони захисту про достовірне непідтвердження матеріалами справи, в тому числі в експертному порядку, стану осудності обвинуваченого у даній справі і відповідно відсутності підстав для його правомірного притягнення до кримінальної відповідальності в якості суб`єкта злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, на думку суду, також не є слушним та відповідно не є підставою для виправдування обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, оскільки як на стадії досудового розслідування, так і під час розгляду даної справи в суді судом не були виявлені беззаперечні й достовірні відомості наявності в поведінці чи безпосередньо в особі ОСОБА_5 під час та після вчинення інкримінованого йому діянь хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності іншого хворобливого стану психіки, який практично позбавляв його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На стадії досудового розслідування слідчим перевірявся стан осудності обвинуваченого та висновком експерта № 698 від 18 серпня 2025 року підтверджено стан осудності станом на час вчинення противних дій ОСОБА_5 щодо його батька з урахуванням виявлених ознак психічного розладу з легким когнітивним зниженням, та не виявлення ним ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. Факт перебування обвинуваченого під наглядом лікаря-психіатра та періодичні проходження ним лікування у спеціалізованому психіатричному закладі, не можуть бути підставою для невизнання обвинуваченого суб`єктом вчиненого злочину за ст.126-1 КК України, оскільки під час розгляду даної справи обвинувачений поводив себе адекватно відповідним ситуаціям у судових засіданнях, приймав безпосередню та достатньо активну участь у судових засіданнях під час проведення допитів потерпілого, свідків, дослідження письмових доказів, належно контролюючи свою поведінку та координуючі її зі своїм захисником, заявляючи лише про періодичні головні болі та загальне погіршення стану фізичного здоров`я, пригадуючи частину значущих для нього та даної справи обставини кримінального правопорушення, заявляючи про те, що прописані йому лікарем-психіатром препарати діють на нього по-різному (як пригнічуючи його стан психіки, так і періодично покращуючи її та стан фізичного здоров`я), також обвинувачений під час розгляду даної справи виявляв ознаки очевидно свідомої поведінки в суді, щиро висловлював жаль з приводу вчинення протиправних дій відносно потерпілого без прояву пригніченості його волі, що є очевидно властивим для психічно здорової людини. Окремо суд зазначає про недоведеність стороною захисту негативного впливу на стан осудності ОСОБА_5 установленої йому інвалідності під час строкової військової служби та припинення приймання ним певного медикаментозного, підтримуючого психіатричного лікування протягом 2024-2025 років. Отже, аналіз сукупних відомостей про особу обвинуваченого, його поведінки на стадії досудового розслідування та в суді підтверджує відсутність ознак юридичного та медичного критеріїв стану неосудності обвинуваченого, а тому судом не ініціювалося призначення відповідної судово-психіатричної експертизи стану психічного здоров`я обвинуваченого, однак розгляд справи проведено за участі обвинуваченого та його захисника в порядку повного дослідження доказів, поданих стороною обвинувачення (арк. пров. 180 т.1, арк. пров. 55,56,58 т.2). 
6. Призначення покарання за вчинене кримінальне правопорушення
6.1. При призначенні покарання ОСОБА_5 обставин, які його пом`якшують, суд не вбачає.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд уважає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку. 
6.2. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, бере до уваги, що санкція статті 126-1 КК України передбачає чотири основних альтернативних покарання у виді позбавлення та обмеження волі, пробаційного нагляду та громадських робіт, і відповідно до статті 65 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого нетяжкого злочину, який пов`язувався із психічним та фізичним насильством по відношенню до людини похилого віку; форму вини у виді прямого умислу;
- наслідки та обставини вчиненого злочину (систематичне психічне та фізичне травмування потерпілого, який є людиною похилого віку із введенням його у стан фрустації та страждань із підвищеною тривожністю);
- особу винуватого (є особою з інвалідністю ІІІ групи (інвалід армії), громадянин України, раніше несудимий, є громадянином України, досяг 51-річного віку, є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , із зареєстрованим місцем проживання в с.Великі Будища Миргородського району Полтавської області, переважно проживаючого без реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 разом із батьками, є осудною фізичною особою згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 698 від 18 серпня 2025 року, хоча на час огляду виявляв ознаки психічного розладу у виді розладу особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку (ЧМТ) з легким когнітивним зниженням), матеріальний та сімейний стан (є непрацевлаштованим, розлучений, проживає без реєстрації за адресою в АДРЕСА_1 , неповнолітніх дітей на утриманні не має, щомісячно отримує пенсійну виплату у зв`язку з інвалідністю), з професійно-технічною освітою, стан його здоров`я (є особою з інвалідністю ІІІ групи, перебуває на «Д» обліках у лікарів нарколога та психіатра через травми мозку та залежність від вживання психоактивних речовин, має хронічні захворювання хребта, судин та серця), негативну характеристику за зареєстрованим місцем проживання (є конфліктною особою, перебуває у недоброзичливих відносинах із батьками, іноді його поведінка буває неадекватною оточуючій ситуації, має шкідливі звички), відсутність державних нагород і почесних звань (арк. пров. 55, 177, 213-219 т.1, т.2 арк. пров. 1-8); 
- статусу депутата місцевої ради не має; у досудовій доповіді орган пробації визначив середні ризики повторного вчинення правопорушення обвинуваченим та його небезпеки для суспільства, при цьому виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження його волі на певний строк може становити середню небезпеку для суспільства (окремих осіб) (арк. пров. 39-45 т.1);
- відсутність обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, та наявність вищевказаної обставини, що обтяжує відповідальність обвинуваченого.
6.3. На думку суду, із урахуванням даних про особу обвинуваченого, стан його здоров`я та схильність до вчинення протиправних дій по відношенню до свого батька, неоднократні відмови судом у задоволенні клопотань обвинуваченого про закриття даної справи, підтримка стану здоров`я обвинуваченим та певне покращення відносин із батьками, суд уважає що за раніше вчинені протиправні дії по відношенню до свого батька обвинуваченим останній повинен понести відповідальність у спосіб застосування прийнятних та необхідних для зазначеної особи перевиховних та наглядових заходів. 
У зв`язку із чим, суд уважає, що обвинуваченому з метою його подальшого виправлення та переосмислення власної протиправної поведінки і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду на певний строк, оскільки такий вид основного покарання відповідає загальним правилам призначення покарання, передбачених КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для індивідуального виправлення обвинуваченого в умовах без ізоляції від суспільства, проте із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів за систематичне вчинення ним домашнього насильства.
Разом із цим, суд також не вбачає підстав для застосування найбільш суворих видів покарань до обвинуваченого у виді позбавлення волі та обмеження волі внаслідок невідповідності вчиненого діяння значній суворості цих покарань, а також окремо громадських робіт, оскільки виконання суспільно корисних робіт, на думку суду, не призведе до повної зміни доброзичливого та поважного ставлення до свого батька та потребує дієвих обмежувально-наглядних заходів у межах пробаційного нагляду. 
Разом із цим, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.69 ч.1 КК України та ст.75 КК України, із урахуванням вищенаведених даних про її особу обвинуваченого й установлених обставин кримінального правопорушення, відсутності обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та пом`якшують покарання обвинуваченому у даній справі.
На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому основного покарання у виді пробаційного нагляду на мінімальний строк, визначений санкцією ст. 126-1 КК України, із застосуванням обмежувальних заходів відносно кривдника, оскільки воно відповідатиме його меті, принципам справедливості та виваженості.
На думку суду, також вищенаведені висновки узгоджуються із мотивом Європейського суду з прав людини з приводу подвійної мети кримінального покарання, згідно з яким «кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету – покарання і стримування від вчинення нових злочинів (п.102 рішення цього суду у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року).
7. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
7.1. Цивільний позов по справі не заявлявся. Процесуальні витрати у даній справі на підставі ст. 119, ч.2 ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого у даній справі, розстрочивши їх щомісячну сплату частинами протягом піврічного строку після набрання даним вироком законної сили із огляду на майновий стан обвинуваченого, тобто по 2261 грн 76 коп щомісячно (а.с. 189 т.1). Речовий доказ у виді оптичного DVD-R диску, об`ємом 4,7 Gb із відеозаписом, який є документом, слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу її зберігання в суді (а.с.201 т.1). 
7.2. Запобіжний захід на стадії судового провадження обвинуваченому не обирався та через відсутність підстав для цього його не слід обирати до набрання даним вироком законної сили.
Керуючись ст.ст.368,370, 373,374 КПК України, суд 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому основне покарання за цим законом у виді пробаційного нагляду на строк один рік.
На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за виконанням покарання у виді пробаційного нагляду щодо ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.
Строк покарання у вигляді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_5 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у виді його направлення для проходження програми для кривдників у порядку, передбаченому п.5 ч.1, ч.1 ст. 91-1 КК України, на строк чотири місяці та покласти на нього обов`язок пройти цю програму.
Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст.390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати. 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 13570 грн 56 коп витрат на залучення експерта, розстрочивши їх сплату на строк шість місяців, по 2261 грн 76 коп щомісячно, розпочинаючи їх сплату від дня набрання даним вироком законної сили.
Речовий доказ у виді оптичного DVD-R диску, об`ємом 4,7 Gb із відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу її зберігання в суді. 
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченому та його захиснику, прокурору та потерпілому після його проголошення. 

Суддя               ОСОБА_1