Справа №155/899/26
Провадження №2/155/749/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
13.07.2026 м.Горохів
Горохівський районний суд Волинської області в складі: 
головуючого судді Сметани В.М.,
при секретарі судових засідань Ревуцької М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свій позов обґрунтовує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Просто позика» та ОСОБА_1 27 січня 2021 року укладено договір №001/03020/01/21 за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 30 000,00 гривень зі сплатою відсотків.
Зазначає, що 02.10.2023 року між ТзОВ "Просто позика" та ТзОВ «Фактор П» було укладено договір №43-ФП-ПП-202310, відповідно до якого ТзОВ "Просто позика" відступило на користь ТзОВ «Фактор П» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 001/03020/01/21.
Між ТОВ «Просто позика» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 30.01.2026 року було укладено договір №30-01/26, відповідно до якого ТзОВ «Фактор П» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 001/03020/01/21
Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплатив, у зв`язку з чим станом на день формування позовної заяви загальний розмір заборгованості становить 35 995,00 грн, з яких: 11 589,14 грн заборгованість за тілом кредиту, 24 405,86 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
За наведених підстав просить стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 35 995,00 грн, а також судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 грн та 13 000,00 грн витрат на правову допомогу.
Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надходив.
Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 02 червня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Причину неявки в судове засідання не повідомила, будь-яких клопотань, а також відзив на позов не подала.
Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилася в судове засідання, заяви про розгляд справи за його відсутності чи клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзиву на позов не подала, про причини неявки не повідомила та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що 27 січня 2021 року відповідач ОСОБА_1 подала заяву на видачу кредиту №0103703 у розмірі 30 000,00 грн в якій зазначила свої особисті дані. Кредитний договір №001/03020/01/21 між ТзОВ "Просто позика" та відповідачем ОСОБА_1 укладено 27 січня 2021 року у письмовій формі шляхом її підписання власноручним підписом. 
Відповідно до умов даного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі 14500 грн, строком на 270 днів, зі сплатою відсотків - 161,6463% річних з 1 по 11 платіж та з 12 по останній платіж 2578,4062%. Загальна вартість кредиту - 32 238 грн, реальна річна процентна ставка - 248,6867%.
Кредитодавець надає Позичальнику в кредит грошові кошти (кредит) в сумі 30 000,00 грн на умовах терміновості, повернення та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. 
Відповідно до пунктів 4.1.1., 4.1.4., 4.1.5. договору перебіг строку кредиту розпочинається з моменту підписання цього Договору, перерахування (видачі) коштів Позичальнику і складає 270 календарних днів.
Сума щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається Графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю 161,7047 % (процентів) річних від суми кредиту з першого по 11 платіж та 2 578,5498% (процентів) річних з 12 до останнього платежу згідно з Графіком платежів, у розрахунку зі сплатою кожні п`ятнадцять днів - 6,6454% (процентів) з першого по 11 платіж та 105.9678% (процентів) з 12 до останнього платежу, за період дії Договору - 248.6867% (процентів).
Дата першого платежу 11 лютого 2021 р.
Також відповідачем ОСОБА_1 було підписано власноручним підписом графік платежів (додаток №2 до договору), паспорт споживчого кредиту (додаток №3), із зазначенням вищевказаних умов договору, та подано заяву про ознайомлення з цими умовами (додаток №4).
На виконання умов договору 27 січня 2021 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 30 000,00 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером №44.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 001/03020/01/21 від 27.01.2021 року, сформованим ТзОВ "Просто позика", заборгованість відповідача становить 35 995,00 грн, з яких: 11 589,14 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 24 405,86 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Крім того із розрахунку вбачається, що відповідач порушила графік платежів та сплатила тіла кредиту 18 410,86 грн, процентів – 12 302,14 грн.
Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Судом встановлено, що 02 жовтня 2023 року було укладено договір №43-ФП-ПП-202310, відповідно до якого ТзОВ "Просто позика" відступило на користь ТзОВ «Фактор П» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 001/03020/01/21.
Відповідно до додатку до договору факторингу №2 загальна сума відступлення становить 35 995,00 грн, з яких: 11 589,14 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 24 405,86 грн – заборгованість за порцентами.
Крім того, 30.01.2026 року було укладено договір №30-01/26, відповідно до якого ТзОВ «Фактор П» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 001/03020/01/21 в сумі 35 995,00 грн.
Отже, ТзОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача за договором № 001/03020/01/21.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 001/03020/01/21 від 27.01.2021 року, сформованого ТОВ «Факторинг Партнерс» станом на 19.05.2026 року за період 30.01.2026 по 19.05.2026, у ОСОБА_1 залишок заборгованості зі сплати кредиту становить 35995,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 11 589,14 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 24 405,86 грн, що відповідає розрахунку заборгованості по кредиту ТзОВ "Просто позика".
Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Частиною першою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши надані позивачем розрахунки заборгованості, суд дійшов висновку, що у зв`язку із порушенням графіку платежів та неповною оплатою обов`язкових платежів, у відповідача утворилась заборгованість, при цьому судом встановлено, що розрахунок заборгованості здійснено в межах строку кредитування, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню повністю у розмірі в розмірі 35 995,00 грн.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 гривень, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат на правову допомогу стороною позивача надано копію договору № 02-07/2024 від 02.07.2024 року про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги №2349 від 01.04.2026 року, копію витягу з акту №33 про надання правничої допомоги від 30.04.2026 року, відповідно до якого на складання позовної заяви затрачено 3 години, вартість послуги 9000,00 грн, надання усної консультації з вивчення документів - 2 години, вартість послуг – 4000,00 грн. Всього витрати на професійну правову допомогу складають 13 000,00 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.
Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
У постановах від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Верховний Суд у постанові від 31.08.2023 року у справі №824/20/23 висловив правову позицію, що зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача, оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами.
Зокрема, суд звертає увагу на те, що представником позивача завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги як надання усної консультації, ознайомлення з матеріалами справи так і складання позовної заяви про стягнення боргу.
З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем, а саме в розмірі 4 000,00 грн, що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.
Окрім того, на підставі вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Керуючись ст. 12, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст. 207, 509, 512-514, 516, 526, 530, 598, 599, 610, 611, 625, 626, 628, 638, 639, 1046, 1047-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1082 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 001/03020/01/21 від 27 січня 2021 року в сумі 35 995,00 грн (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» сплачений судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Сторонами у справі є:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Ґедройця Єжи, будинок 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371);
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення виготовлено 13 липня 2026 року.

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області В.М.Сметана