Справа № 137/283/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" вересня 2026 р.
Літинський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Верещинської Я.С.,
за участі секретаря судового засідання Хижук Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Літин в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту,
ВСТАНОВИВ:
Позиція позивача
ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №680016 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.03.2020 в розмірі 15052,74 грн. Також, просили стягнути з відповідача на їх на користь понесені судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 2662,40 грн та правничу допомогу адвоката в сумі 7000,00 грн. 
Позовні вимоги представник мотивує тим, що 27.03.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №680016 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту, що опублікований в особистому кабінеті відповідача на веб-сайті www.credit7.ua, підписаний електронним підписом та акцептований відповідачем, 27.03.2020 05:32:32, (шляхом одноразового ідентифікатора у вигляді коду) з урахуванням положень ч.6 і 12 п.1 ст.З, ст.12, п.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 ЦК України. На умовах кредитного договору (розділу 1) кредитодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Кредит видавався строком на 27 днів, шляхом перерахування (через послуги переказу) кредитодавцем грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний відповідачем. В подальшому у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати відповідачем зобов`язань за кредитним договором, відповідач ініціював продовження користування кредитом, внаслідок чого додатковим договором від 29.04.2020 строк користування кредитом продовжили до 27.05.2020. Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. В порушення вимог ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач здійснив платежі на суму 2052,00 грн, дата останнього платежу 29.04.2020, не виконав свої зобов`язання, що передбачені умовами кредитного договору, як своєчасне повернення отриманих коштів та сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість. 22.02.2021 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклали договір факторингу №015-220221, згідно якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до ОСОБА_1 за договором №680016 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.03.2020. В подальшому, 21.10.2024 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» уклали договір факторингу №20241021/2, згідно якого ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», включно і до ОСОБА_1 за договором №680016 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.03.2020. Всупереч умов договору відповідач тривалий час своєчасно не здійснює повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутись із даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів та відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на 18.02.2026 заборгованість відповідача перед позивачем становить 15052,74 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) – 4000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування – 8891,00 грн; інфляційне збільшення – 2161,74 грн.
Крім того, ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що правочин вчинений у письмовій формі, укладений та підписаний відповідачем, який самостійно зазначив власні реквізити у договорі. Відповідач здійснив всі необхідні дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки (поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 , вказаний відповідачем), на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. Відповідно доводи відповідача ОСОБА_1 є виключно домислами не підтвердженими належними і допустимими доказами. Зазначає, що відповідач, якщо б дійсно йому не були перераховані кошти, без жодних проблем міг надати виписку із його картки № НОМЕР_1 , у національній валюті, що відкрито в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», котра б підтверджували голослівні відповідача ОСОБА_1 про неотримання коштів. Між ТОВ «УПР» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-21 від 12.03.2019. Відповідно до зазначеного договору успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 27.03.2020 05:34:02 на суму 4000,00 грн, номер картки , номер транзакції в системі iPay.ua – 51848174, призначення платежу: Зарахування 4000 грн на карту НОМЕР_1 . Зазначений документ повністю відповідає ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ЗУ «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та відноситься до первинного облікового документу що складений в електронній формі. Однак, відповідач всупереч ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», та ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», безпідставно залишає поза увагою належний і допустимий доказ видачі кредиту/перерахування коштів, при наявній загально-відомій інформації із сайту НБУ "Інформація з Реєстру платіжної інфраструктури про видані ліцензії ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» на надання фінансових платіжних послуг. ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» надало суду разом із позовною заявою належні та допустимими докази відступлення ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» - Витяг з реєстру боржників підписаний ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про перехід права вимоги по позичальнику ОСОБА_1 по договору 680016 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.03.2020 року, та квитанцію про розрахунок між проміжним і новим кредиторами по договору факторингу від 21.10.2024. Додатково надають повний Реєстр боржників підписаний ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про перехід прав вимоги. Крім того, відповідачем ОСОБА_1 в відзиві від 09.02.2026 взагалі не дано оцінку фіксованому розміру адвокатського гонорару Бачинського О.М., натомість наведено невідповідну формальну аргументацію. Також звертає увагу, що відповідач ОСОБА_1 на дату укладення договору не перебував на військовій службі, і станом на дату написання відповіді на відзив, ним не надано жодного доказу, що він перебував на військовій службі на дату укладення договору, чи на дату нарахувань по договору. Відповідно, безпідставними, є посилання ОСОБА_1 на ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та про наявність у не підстав для звільнення від нарахувань відсотків.
Позиція відповідача
Представником відповідача-адвокатом Герасимчук А.С. подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Відзив мотивований тим, що поданий позов заперечують повністю та вважають безпідставним, поданим без наявних на те доказів, оскільки ОСОБА_1 не укладав кредитний договір, не здійснював необхідних для цього дій, передбачених умовами договору, не отримував суми кредиту. Будь-якого доказу з приводу реєстрації за допомогою ІТС «ЛІНЕУРА Україна» та входу ОСОБА_1 на веб-сайт, направлення Товариством споживачу вказаними засобами зв`язку (на номер мобільного телефону) коду, що є електронним підписом споживача, створення особистого кабінету та здійснення ним всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту не надані позивачем. Будь-якого доказу, який би підтверджував направлення примірнику Договору №680016 відповідачу позивачем не надано. Інформація вих. №1-1609 від 16.09.2025 ТОВ «УПР» не є належним доказом, який підтверджує перерахування відповідачу певної суми від ТОВ "Лінеура Україна", оскільки таким доказом може бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». На підтвердження права вимоги ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" на стягнення з відповідача заборгованості за договором позивач надав: копію договору факторингу №015-220221; додатки 1-5, які не містять жодних даних та з яких неможливо встановити обсяг прав ТОВ "СІРОКО ФІНАНС". Позивачем, разом із позовною заявою не надано до суду реєстр боржників за договором факторингу №0241021/2, а надано лише витяг з реєстру боржників від 18.02.2026. Відповідач про відступлення права вимоги не повідомлявся. Належних та допустимих доказів на підтвердження сплати ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф», грошових коштів первісному кредитору ТОВ «СІРОКО ФІНАНС»» та обсяг прав ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" на момент передачі права вимоги фактору не надано. Платіжна інструкція не є первинним документом, оскільки не містить достатньо відомостей про господарську операцію, адже платіжна інструкція могла бути подана до банку, але гроші не були списані з рахунку з різних причин. Враховуючи викладене, позивачем не доведений належними та допустимими доказами факт передачі права грошової вимоги до відповідача від первинного кредитора у заявленому позивачем розмірі. Щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 7000 грн. із складністю справи, виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг розмір послуг адвоката у розмірі 7000 грн. є значно завищеним. Посилаючись на ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначила, що з 2022 року по сьогоднішній день ОСОБА_1 проходить військову службу в ЗСУ на посаді бойового медика та здійснює безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 від 27.07.2022, довідкою військової частини НОМЕР_3 від 14.04.2026 №4699/975/3141. Зазначає, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» (з 10.06.2017 року) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Рух справи в суді
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 16.03.2026 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті із викликом сторін.
Ухвалою від 02.06.2026 витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписку про рух коштів на картку, зазначену позичальником.
Розгляд справи
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві та відповіді на відзив просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник-адвокат Герасимчук А.С. подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, відзив підтримують повністю та просять відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Встановлені судом обставини
27.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , в електронному вигляді, укладено договір №680016 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано електронним підписом позичальника «27.03.2020 05:32:32 ОСОБА_1 », погоджено загальну вартість кредиту та інформацію про кредитування (а.с.7-10). Також, ОСОБА_1 підписано графік платежів (а.с.10).
Відповідно до основних умов договору:
1.1 Укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства;
1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту складає: 4 000,00 гривень;
1.3. Строк кредиту 27 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору;
1.4. Тип процентної ставки – фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання Клієнтом умов Договору та становить: 
1.4.1. Знижена процентна ставка становить 1,90% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо в цей строк Клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів;
1.4.2. Стандартна процента ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо Клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки;
3.1. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але небільше 90 календарних днів поспіль змоменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод “факт/факт”;
3.2. До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.3 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до Розділу 4 Договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів, і в нову дату повернення, якщо інше не визначено у відповідному додатковому договорі;
4.1. У випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін та за умови, що заборгованість за кредитом складає не менше 400,00 гривень (включно)Клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору;
4.2. Пропозиція (оферта) Клієнта щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «ПРОДЛИТЬ/ПРОДОВЖИТИ КРЕДИТ» в Особистому кабінеті або відповідної кнопки в платіжному терміналі та здійснення платежу на користь Товариства у розмірі НЕ менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (та у разі їх наявності – штрафних санкцій). Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій (у разі наявності останніх), заява Клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою;
4.6. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою або за ставкою, що погоджена Сторонами в Додатковому договорі, яка не може бути більшою за розмір стандартної процентної ставки;
8.1. Внесення змін та доповнень до цього Договору оформлюється шляхом підписання Сторонами додаткових договорів/угод;
9.8 Цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору; 
9.10 Підписуючи цей Договір, Клієнт підтверджує, що: - перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №07-ОД від 19.02.2020, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; - дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності. Клієнт погоджується, що наявність помилок та/або неточностей, та/або описок в таких даних, не пливають на зобов`язання Клієнта, передбачені цим Договором; - у разі, якщо Клієнт перебуває у шлюбі або фактичних шлюбних відносинах, від діє зі згоди іншого з подружжя;
Згідно п.2.1. кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, що має наступні реквізити № НОМЕР_4 . 
Факт отримання кредитних коштів відповідачем ОСОБА_1 в сумі 4000,00 гривень підтверджується інформаційною довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 16.09.2025 за №1-1609 та інформацією Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.с.11,152,153).
У такій же формі, в електронному вигляді, 29.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1  укладено додатковий договір від 29.04.2020 до договору №680016 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.03.2020, який підписано електронним підписом позичальника «29.04.2020 13:29:45 ОСОБА_1 » (а.с.12).
Відповідно до основних умов додаткового договору:
1. Цей Додатковий договір укладено Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету;
2. У зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати Клієнтом зобов`язань за Договором, відповідно до Розділу 4 Договору Клієнт ініціював продовження користування кредитом;
3. Сторони цим Додатковим договором погоджують наступні умови продовження користування кредитом: 
3.1. Строк користування кредитом за Договором продовжується на строк, що дорівнює строку, встановленому п.1.3. Договору. Дата повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом 27.05.2020;
3.2. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом протягом строку, встановленого в п.3.1 цього Додаткового договору: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50 процентів річних);
4. У всьому іншому, що не визначено в цьому Додатковому договорі, Сторони керуються умовами Договору.
Згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» станом на 21.02.2022 ОСОБА_1 не виконано свої боргові зобов`язання за договором №680016 від 27.03.2020, а тому виникла заборгованість перед кредитором в сумі 6052,00 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) – 4000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування – 2052,00 грн (а.с.13-14). Із розрахунку встановлено, що на погашення заборгованості здійснено платіж на суму 2052,00 грн 29.04.2020, який враховано до загальної суми боргу.
22.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу №015-220221, згідно якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с.15-25).
Згідно п.1.3. договору за цим Договором: • Фактор зобов`язується передати грошові кошти в погодженій відповідно до умов цього Договору сумі (надалі - "Фінансування") в розпорядження Клієнта, • за плату, на передбачених цим Договором умовах, • а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої Права грошової вимоги до Боржників за зобов`язаннями, що визначені в Реєстрі прав грошових вимог, погодженому Сторонами за цим Договором за формою згідно з Додатком № 2 (надалі - Реєстр).
Відповідно до п.1.4. договору в межах строку дії цього Договору, згідно досягнутих домовленостей Сторін, Клієнт може отримувати за плату Фінансування, із відступленням Прав грошових вимог, більш ніж за одним Реєстром, відповідно до укладених Сторонами додаткових угод про погодження суми фінансування, оплати, та відступлення прав грошових вимог, за формою згідно з Додатком №1 (надалі - Погодження), при цьому кожне наступне Погодження та Реєстр доповнюють, а не замінюють попередній.
Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №41 від 25.05.2026 (а.с.21), Товариство з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» оплату згідно договору факторингу №015-220221 від 22.02.2021.
Відповідно до витягу з акту прийняття-передавання реєстру прав вимоги від 21.10.2024 та реєстру прав вимоги від 21.10.2024 до договору факторингу №015-220221 від 22.02.2021, ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №680016 від 27.03.2020 в сумі 12891,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) – 4000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування – 8891,00 грн (а.с.22-25,101-103).
21.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» укладено договір факторингу №20241021/2, у відповідності до умов якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» приймає належні ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.26-32).
Згідно п.1.1. договору за цим договором Фактор передає грошові кошти (Розмір фінансування) в розпорядження Клієнта за плату у передбачений договором спосіб, а Клієнт відступає Фактору належні йому Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Згідно платіжної інструкції №840 від 29.10.2024 (а.с.31), Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» оплату згідно договору факторингу №20241021/2 від 21.10.2024.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимог від 18.02.2026 до договору факторингу №20241021/2 від 21.10.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №680016 від 27.03.2020 в сумі 12891,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) – 4000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування – 8891,00 грн (а.с.32).
Згідно розрахунку заборгованості позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (а.с.33, станом на 18.02.2026 заборгованість за договором №680016 від 27.03.2020 складає 15052,74 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) – 4000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування – 8891,00 грн; інфляційне збільшення – 2161,74 грн. Позивачем нараховано інфляційне збільшення в сумі 2161,74 грн за період з 28.05.2026 по 23.02.2022.
Згідно військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с.84,85),  ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України на посаді бойового медика.
Довідкою військової частини НОМЕР_3 від 14.04.2026 №4699/975/3141 (а.с.85,86) підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 04.05.2023 по 30.09.2023, з 19.10.2023 по 09.07.2024, з 25.07.2024 по 19.08.2024, 3 30.09.2024 по 21.11.2024, з 23.11.2024 по 12.02.2025, з 14.02.2025 по 16.02.2025, з 28.02.2025 по 11.03.2025, з 13.03.2025 по 29.03.2025, з 16.04.2025 по 14.01.2026, з 01.02.2026 по 05.04.2026 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.
Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
З матеріалів справи слідує, що було укладено кредитний договір в електронному вигляді, яким передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника.
Отже, підписавши угоду одноразовим електронним ідентифікатором ОСОБА_1 добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотки за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу(фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», в подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС», втратили такі права.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст.625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинам (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
При цьому, сторона відповідача заперечує сам факт укладення 27.03.2020 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту із Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і не виконання своїх грошових зобов`язань. 
Однак, доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, жодним чином не спростовують факту укладення сторонами договору, на виконання якого ОСОБА_1 отримано кредитні кошти в сумі 4000,00 гривень, що беззаперечно підтверджується інформацією Акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК».
Варто зауважити, що, відповідач достеменно знав про існування заборгованості, адже погоджував графік платежів, який ним порушено. Крім того, здійснював оформлення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підтвердив, що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті, він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №07-ОД від 19.02.2020, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.
Як слідує з матеріалів справи, відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та платежів за користування кредитом. Будь-яких доказів на спростування заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору. Доказів, які б підвереджували неправомірність вимог позивача суду також не надано.
Одночасно, згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача перед позивачем становить 15052,74 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) – 4000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування – 8891,00 грн; інфляційне збільшення – 2161,74 грн.
Заперечуючи проти суми нарахованих відсотків та штрафних санкцій, представник відповідача посилався на п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на що суд зазначає наступне.
Cуд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що відповідач ОСОБА_1 , як військовослужбовець, згідно з ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» був звільнений від сплати відсотків за користування кредитом, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Тобто, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. В тому числі, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією рф проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Таким чином, законодавець пов`язує можливість застосування відповідної пільги не з самим фактом існування кредитного договору, а з наявністю у боржника спеціального правового статусу військовослужбовця у визначений законом період.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування держави, органів влади, Збройних Сил України та інших військових формувань, який настає з моменту оголошення мобілізації або введення воєнного стану та охоплює мобілізацію, воєнний час і частково відбудовний період.
Загальновідомим є те, що особливий період в Україні триває з 2014 року та не припинений станом на момент розгляду справи.
Разом із тим, сам факт існування особливого періоду не є достатньою підставою для автоматичного звільнення особи від сплати процентів за кредитом.
Юридичне значення має саме дата набуття особою статусу військовослужбовця та співвідношення цієї дати з періодом нарахування процентів.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження проходження військової служби відповідачем до відзиву на позовну заяву надано копію військового квитка ОСОБА_1 , заповненого 27.07.2022, та довідку, якою підтверджено перебування його на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 , та те, що ОСОБА_1 в період з 04.05.2023 по 30.09.2023, з 19.10.2023 по 09.07.2024, з 25.07.2024 по 19.08.2024, 3 30.09.2024 по 21.11.2024, з 23.11.2024 по 12.02.2025, з 14.02.2025 по 16.02.2025, з 28.02.2025 по 11.03.2025, з 13.03.2025 по 29.03.2025, з 16.04.2025 по 14.01.2026, з 01.02.2026 по 05.04.2026 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.
З огляду на положення ч.15 ст.14 згаданого Закону та роз`яснення Міністерства оборони України, у даному випадку відповідач ОСОБА_1 пільгу, відповідно до якої йому як військовослужбовцю кредитором проценти за користування кредитом не підлягали нарахуванню, набув лише з 04.05.2023, тобто з дня коли він брав безпосередню участь у бойових діях та захисті країни, а строк кредитування по договору закінчився 27.05.2020.
Таким чином, період нарахування процентів в повному обсязі передує моменту мобілізації відповідача та набуття ним спеціального статусу військовослужбовця.
За таких обставин суд виходить із того, що на момент виникнення у відповідача обов`язку зі сплати процентів за користування кредитом та протягом періоду їх нарахування він не перебував на військовій службі, а тому не належав до кола осіб, на яких поширюються гарантії, передбачені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Такий висновок узгоджується із загальними принципами дії закону в часі та правової визначеності.
Суд також враховує, що передбачене ч.15 ст.14 зазначеного Закону звільнення військовослужбовців від сплати процентів за користування кредитом є спеціальною законодавчою гарантією, яка має винятковий характер і не підлягає розширеному тлумаченню. Відтак застосування цієї гарантії можливе виключно за умови доведення сукупності обставин, з якими закон пов`язує виникнення відповідного права, зокрема перебування особи на військовій службі саме в період виникнення та існування обов`язку зі сплати таких процентів.
Щодо розміру нарахованих відсотків слід зазначити наступне.
У постанові Велика Палата Верховного Суду уточнила раніше висловлений свій висновок, викладений у пункті 123 постанови від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, та зазначила, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання, нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Отже, позикодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії договору позики або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування процентів є безпідставним.
На підтвердження кредитної заборгованості за кредитним договором №680016 від 27.03.2020 позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» надано розрахунок, за якими не виконано зобов`язання, зокрема, з повернення тіла кредиту в сумі 4000,00 грн та сплати відсотків за користування кредитом в сумі 8891,00 грн.
Водночас, із розрахунку заборгованості первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» станом на 21.02.2022 вбачається, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» нарахувало ОСОБА_1 заборгованість за договором №680016 від 27.03.2020 в сумі 6052,00 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) – 4000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування – 2052,00 грн, з урахуванням здійсненого на погашення заборгованості платежу на суму 2052,00 грн. При цьому відсотки нараховано з 27.03.2020 (дата укладення договору №680016 від 27.03.2020) по 26.05.2020 (дата повернення кредиту, визначена п.3.1.додатковго договору від 29.04.2020 до договору №680016 від 27.03.2020).
Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, нарахованих поза межами строку дії договору в сумі 6839,00 грн, задоволенню не підлягають.
Крім того, щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційного збільшення, суд зазначає наступне.
Інфляційне збільшення за своєю правовою природою є складовою відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України.
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
24.12.2023 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Зазначеним законом пункт 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» викладено в такій редакції: "У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але невиключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу,пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Відтак, суд вважає, що вимога позивача про стягнення із ОСОБА_1 інфляційного збільшення в розмірі 2161,74 грн є безпідставною, оскільки відповідно до п.6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» зазначені нарахування підлягають списанню.
Крім того, інфляційні нарахування за прострочення виконання зобов`язання за договором №680016 від 27.03.2020 хоча і починаються з 27.05.2020, однак первісним кредитором вони не нараховувались, позивачу згідно договорів факторингу №015-220221 від 22.02.2021 та №20241021/2 від 21.10.2024 право здійснювати такі нарахування за період з 27.05.2020 по 23.02.2022 не передавалось. 
Враховуючи зазначені норми права та надані суду докази суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №680016 від 27.03.2020, щодо заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4000,00 грн та сумою процентів за користування кредитом у межах строку кредитування в розмірі 2052,00 грн позивачем доведено.
Щодо твердження сторони відповідача про відсутність належних та допустимих доказів факту передачі права грошової вимоги до відповідача від первинного кредитора.
На підтвердження виконання грошового зобов`язання за договором факторингу №015-220221 від 22.02.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС», а також договором факторингу №20241021/2 від 21.10.2024, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», представником позивача надано відповідні платіжні інструкції. 
Варто зауважити, що на вищевказаних платіжних інструкціях наявні штампи АТ «ОТП БАНК» із відмітками про їх виконання із підписом відповідальної особи, що не може поставити перед судом під сумнів вказаний документ.
Крім того, згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.  Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.  Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.  Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відтак, суд погоджується із твердженням представника позивача про те, що реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета доказування у даній справі, а витяг з реєстру боржників містить лише дані відповідача.
Щодо твердження представника про те, що відповідачу не надсилалося повідомлення про відступлення права вимоги, варто зазначити наступне.
Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається відповідач, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора, що узгоджується із висновком, викладеним у постанові КЦС ВС від 06.02.2018 у справі №278/1679/13-ц.
Аналогічний правовий висновок міститься постанови КЦС ВС від 06.02.2019 у справі №361/2105/16-ц.
З огляду на викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» підлягають частковому задоволенню, а з  ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №680016 від 27.03.2020 в розмірі 6052,00 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) – 4000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування у межах строку кредитування – 2052,00 грн.
Щодо судових витрат
 
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, та згідно ч.1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду за позовом позивачем сплачено судовий збір згідно статті 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 2662,40 грн.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1070,42 грн (6052,00 грн х 2662,40 грн : 15052,74 грн).
Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).
Частиною 4 цієї статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» надавалась правнича допомога адвокатом Бачинським Остапом Михайловичем.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом подано до суду: копію договору про надання правової допомоги №211100309 від 13.02.2026 (а.с.36); копію розрахунку судових витрат (а.с.37); копію рахунку №1 від 16.02.2026 на оплату послуг за договором №211100309 (а.с.37); платіжну інструкцію від 18.02.2026 на оплату послуг за договором №211100309 (а.с.38); акт №1 приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги №211100309 від 13.02.2026 (а.с.38); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.39); ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с.40).
Аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, зважаючи на відсутність заперечень з боку відповідача, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та їхньої вартості, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн є підтвердженими належними та допустимими доказами.
Разом з тим, згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, крім судового збору, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2814,37 грн (6052,00 грн х 7000,00 грн : 15052,74 грн) витрат на правову допомогу  пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.12, 81, 133, 137, 141, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (код ЄДРПОУ 42655697, місцезнаходження юридичної особи: 79013, м. Львів, вул. С. Бандери, 87, оф.54, реквізити IBAN НОМЕР_6 відкритий в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», МФО банку 380634) суму заборгованості за договором №680016 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.03.2020 в розмірі 6052,00 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) – 4000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування у межах строку кредитування – 2052,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (код ЄДРПОУ 42655697, місцезнаходження юридичної особи: 79013, м. Львів, вул. С. Бандери, 87, оф.54, реквізити IBAN НОМЕР_6 відкритий в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», МФО банку 380634) понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1070,42 грн та на правничу допомогу адвоката в сумі 2814,37 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», код ЄДРПОУ 42655697, місце знаходження: 79013, м. Львів, вул. С. Бандери, 87, оф.54, реквізити IBAN НОМЕР_6 відкритий в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», МФО банку 380634.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя : Верещинська Я. С.