ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року | Справа №280/3584/26

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

УСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 144621 грн 31 коп. за січень-квітень 2023 року під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.10.2022 № 287 солдат ОСОБА_1 (відповідач) прибув з районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подальшого проходження військової служби, з 13 жовтня 2022 року зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2023 № 33 солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 визнаний таким, що з 31 січня 2023 року вибув до Головного військового медичного клінічного центру м. Київ.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.05.2023 № 146 солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , який був направлений на лікування 31 січня 2023 року, визнано таким, що станом на 22 травня 2023 року не повернувся до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, медичні документи надані не були, місцезнаходження невідомо, на телефонні дзвінки не відповідає.
Відповідно до пункту 15 розділу 1 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» з 31 січня 2023 року призупинено нарахування та виплату грошового забезпечення.
За фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу солдата ОСОБА_1 , проведено службове розслідування, в рамках якого встановлено, що відповідач 31.01.2023 був направлений для проходження військово-лікарської комісії до НВМКЦ «КВКГ» м. Київ. Згідно відповіді на запит за № 545/4554 від 07.03.2024 солдат ОСОБА_1 у період з 31.01.2023 по теперішній час на стаціонарному обстеженні у НВМКЦ «КВКГ» м. Київ підпорядкованих військових частин та цивільних закладів охорони здоров`я за відповідний період не перебував. Відомості про подальше лікування солдата ОСОБА_1 , відсутні. Отже солдат ОСОБА_1 , діючи всупереч інтересам служби, грубо порушуючи вимоги Конституції України, законів України та Статутів Збройних Сил України, у період проходження військової служби в умовах воєнного стану, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, не з`явився на службу з лікувального закладу, а саме з НМКЦ «КВКГ» м. Київ, у розташування резервної роти військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_1 та ухиляється від виконання обов`язків військової служби з 31.01.2023 по теперішній час, тобто протягом всього часу незаконного перебування за межами місця служби, з метою ухилитися від проходження військової служби в умовах воєнного стану, переховується від правоохоронних органів та приховує від оточуючих свою належність до Збройних Сил України. Крім того, усвідомлюючи всю протиправність своїх дій та маючи можливість повернутися до місця служби, останній жодних заходів для цього не вживає та проводить час на власний розсуд.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22.03.2024 № 322 «Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу» солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення - оголошено сувору догану. Зобов`язано начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 здійснити перевірку нарахованого та виплаченого солдату грошового забезпечення. 
06.02.2026 до командування військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 за № 2731/р про те, що нею відповідно до вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22.03.2024 № 322 «Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу», було здійснено перевірку нарахованого та виплаченого військовослужбовцю грошового забезпечення і додаткової винагороди, в результаті якої виявлено факти надмірно виплаченого грошового забезпечення та додаткової винагороди.
19.03.2026 командиром військової частини НОМЕР_1 виданий наказ № 279 (з основної діяльності) «Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення за січень, лютий, березень та квітень 2023 року і додаткової винагороди за січень 2023 року солдату ОСОБА_1 ».
Вказаним наказом вирішено вважати встановленим факт неналежного виконання відповідачем обов`язків військової служби, що призвело до надлишкової виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 за січень, лютий, березень, квітень 2023 року, а також додаткової винагороди за січень 2023 року.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Відповідач правом подати суду відзив на позовну заяву разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, не скористався. Відповідно до положень частини шостої статті 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2026 адміністративну справу № 280/3584/26 за вказаним позовом передано на розгляд Луганському окружному адміністративному суду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 15.05.2026 прийнято справу до провадження; вищевказану позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21.05.2026 продовжено військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків позовної заяви. Запропоновано позивачу протягом десяти календарних днів з дати отримання вказаної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду документа про сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2026 року після усунення недоліків провадження у вказаній справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 21 травня 2026 року № 960/0/15-26 ""Про зміну територіальної підсудності судових справ Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, Донецького окружного адміністративного суду, Луганського окружного адміністративного суду" надійшла з Луганського окружного адміністративного суду справа № 280/3584/26 за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.
Ухвалою суду від 04 серпня 2026 року справу № 280/3584/26 за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів прийнято до провадження. Продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Дослідив матеріали справи, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінив докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно з відповіддю №2760687 від 20.05.2026 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діючу довідку ВПО від 31.05.2025 № 7102-5003696062 за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_3 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.10.2022 № 287, нижчепойменованого військовозобов`язаного, призваного по мобілізації, відповідно до наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2022 № 2, солдата ОСОБА_1 який прибув з районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подальшого проходження військової служби, з “13" жовтня 2022 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і визнано таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою: солдат резерву резервної роти військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.12.2022 № 350, солдата ОСОБА_1 , солдата резерву резервної роти військової частини НОМЕР_1 , відповідно до пункту 116 підпункту 1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, у разі розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців, з “15" грудня 2022 року увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2023 № 33 солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 визнано таким, що з “31” січня 2023 року вибув до Головного військового медичного клінічного центру м. Київ.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.05.2023 № 146 солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , який був направлений на лікування “31" січня 2023 року, визнано таким, що станом на “22” травня 2023 року не повернувся до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, медичні документи надані не були, місцезнаходження невідомо, на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідно пункту 15 розділу 1 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 “Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам” з “31” січня 2023 року призупинено нарахування та виплату грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22.03.2024 № 322 “Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу“ за порушення військової дисципліни, а саме статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у частині зобов`язання кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині обов`язку усіх військовослужбовців свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; статті 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої солдат у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані збереження виданого йому майна; статті 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої солдат зобов`язаний зразково виконувати свої службові обов`язки додержуватися військової дисципліни; а саме: за нез`явлення на службу з лікувального закладу у період з 31.01.2023 по теперішній час, притягнуто до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 , накладено дисциплінарне стягнення - оголошено сувору догану.
Відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371, наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 07.02.2026 №82“Про призначення службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення за січень, лютий, березень та квітень 2023 року і додаткової винагороди за січень 2023 року солдату ОСОБА_1 ", начальником групи логістики (8-4) штабу військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 проведено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли неналежному виконанню службових обов`язків військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (колишнім солдатом резерву резервної роти військової частини НОМЕР_1 ), який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 , що призвело до надлишкової виплати грошового забезпечення за січень, лютий, березень та квітень 2023 року і додаткової винагороди за січень 2023 року солдату ОСОБА_3 , а також встановлення розміру завданої шкоди та ступеня вини солдата ОСОБА_1 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Актом службового розслідування від 19.03.2026 встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2023 № 33, військовослужбовця в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 визнано таким, що “31” січня 2023 року вибув до Головного військового медичного клінічного центру м. Київ. З метою контролю особового складу який знаходиться на лікуванні капітан ОСОБА_4 , протягом лютого, березня, квітня та начала травня 2023 здійснював телефонні дзвінки солдату ОСОБА_5 , на які він відповідав та повідомляв, що проходить лікування. Проте приблизно к середині травня вищезазначений військовослужбовець перестав відповідати на телефонні дзвінки. 27.02.2024 за вих. № 694/1001 командиром військової частини НОМЕР_1 був надісланий запит до НВМКЦ “ГВКГ” м. Київ з метою з`ясування перебування на лікуванні у їхньому медичному закладі солдата ОСОБА_1 , у період з 31.01.2023 по теперішній час. 07.03.2024 за вих 545/4/7557 від НВМКЦ “ГВКГ” м. Київ надійшла відповідь на запит командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої стало відомо, що солдат ОСОБА_1 , у період з 31.01.2023 по теперішній час, на стаціонарному лікуванні та обстеженні у їхньому медичному закладі не перебував. Вищевказаними діями старший солдат ОСОБА_1 , ввів в оману командування військової частини НОМЕР_1 , щодо свого перебування на лікуванні, внаслідок чого йому здійснювались надлишкові нарахування та виплати грошового забезпечення протягом часу поки не було встановлено факт його ухилення від виконання обов`язків військової служби. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22.03.2024 № 322 солдат ОСОБА_6 , ухиляється від проходження військової служби в умовах воєнного стану у період з 31.01.2023 по теперішній час. Пунктом 2 зазначеного наказу за порушення військової дисципліни внаслідок нез`явлення на службу з лікувального закладу у період з 31.01.2023 по теперішній час, солдата ОСОБА_7 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення - оголошено сувору догану. 22.03.2024 відповідно до вимог Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України 29.11.2018 №604, командиром військової частини НОМЕР_1 було повідомлено органи досудового розслідування про набуття ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 408 Кримінального кодексу України, в діях солдата ОСОБА_7 .
Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_6 , ухиляється від проходження військової служби у період з 31.01.2023 по теперішній час, отже не мав права на отримання грошового забезпечення за зазначений період, в тому числі щомісячної премії за січень, лютий, березень та квітень 2023 року і додаткової винагороди за січень 2023 року.
Отже, в результаті неправомірних дій солдата ОСОБА_8 , за січень, лютий, березень та квітень 2023 року солдату ОСОБА_5 , було надмірно нараховано та виплачено посадовий оклад в загальному розмірі 7 489 гривень 68 копійок (з урахуванням зайво перерахованих податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску сума складає 10 485 гривень 55 копійок), оклад за військовим званням в загальному розмірі 1 607 гривень 10 копійок (з урахуванням зайво перерахованих податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску сума складає 2 249 гривень 94 копійки), надбавку за особливості проходження служби в загальному розмірі 7 986 гривень 97 копійок (з урахуванням зайво перерахованих податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску сума складає 11 181 гривня 76 копійок), премію відповідно до особистого внеску в загальний результат служби в загальному розмірі 56 217 гривень 20 копійок (з урахуванням зайво перерахованих податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску сума складає 78 704 гривні 08 копійок), додаткової винагороди в загальному розмірі на 30 000 гривень 00 копійок, (з урахуванням зайво перерахованих податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску сума складає 42 000 гривень 00 копійок), а всього на загальну суму 103 300 гривень 94 копійки (з урахуванням зайво перерахованих податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску сума складає 144 621 гривня 31 копійка).
Таким чином внаслідок неправомірних дій військовослужбовця у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_7 було здійснено переплату грошових коштів, а саме надмірно виплачене грошове забезпечення солдату ОСОБА_5 , за січень, лютий, березень та квітень 2023 року у загальному розмірі 144 621 гривня 31 копійка.
Факт неналежного виконання обов`язків військової служби військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (колишнім солдатом резерву резервної роти військової частини НОМЕР_1 ), який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_9 , що призвело до надлишкової виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_3 за січень, лютий, березень та квітень 2023 року і додаткової винагороди за січень 2023 року в сумі 144 621 гривня 31 копійка, вважати встановленим.
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 про розмір переплати № 66 від 05.02.2026, переплата грошового забезпечення за січень, лютий, березень, квітень 2023 року становить 144 621,31 грн.
19 травня 2026 року військовою частиною НОМЕР_1 до ОСОБА_1 було направлено лист від 19.05.2026 №694/4265 в якому зазначено, що згідно довідки №66 від 05.02.2026 по солдату ОСОБА_1 загальна сума переплати становить 144 621,31 грн та запропоновано у добровільному порядку повернути безпідставно набуті кошти у строк до 26.05.2026 (включно) за банківськими реквізитами.
Даний лист було направлено за допомогою поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , але конверт повернувся за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується трекінгом R3 6014 0021 594.
Також, військовою частиною НОМЕР_4 подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 13.09.2024, відносно солдата ОСОБА_1 .
Матеріали справи не містять доказів оскарження в судовому порядку вищевказаних наказів, службового розслідування, а також відсутні докази сплати у добровільному порядку коштів у розмірі144 621,31 грн у строк до 26.05.2026.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XI).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260).
Відповідно до п.12 розділу І Порядку №260 військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.
Отже, у період перебування військовослужбовця на військовій службі, за ним зберігається виплата грошового забезпечення.
Водночас, згідно з п.15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Враховуючи, що відповідач у період з 31.01.2023 для проходження військової служби не з`явився, та з 31.01.2023 по квітень 2023 включно був відсутній на службі у в/ч НОМЕР_1 , суд вважає, що на підставі п.15 Порядку №260 відповідач не мав права на виплату грошового забезпечення за час його відсутності на службі без поважних причин.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX (далі Закон №160-IX).
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди (ст. 4 Закону №160-IX).
Згідно з ч.4 ст.3 Закону №160-IX переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій (п.1 ч.1 ст.6 Закону №160-IX).
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі змістом цієї норми, зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Так не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Отже, не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач не прибув до лікувального закладу та не прибув до військової частини. При цьому, факт його недобросовісності, як набувача, підтверджується витягом з наказу про результати службового розслідування, довідкою про нараховане та виплачене грошове забезпечення та повідомленням про вчинення відповідачем злочину, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.
З огляду на викладене, відповідач, як недобросовісний набувач фінансового забезпечення, на лікуванні з 31.01.2023 не перебував, доказів протилежного не надав та без поважних причин на службу в умовах воєнного стану не з`явився, проте продовжував отримувати фінансове забезпечення, а тому є недобросовісним набувачем таких виплат.
Оскільки відповідач з 31.01.2023 не прибув до військової частини, суд вважає, що відповідач діяв недобросовісно та за січень-квітень 2023 року безпідставно отримав грошове забезпечення на суму 144 621,31 грн.
Доказів відшкодування відповідачем переплачених сум матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
За таких обставин, вина відповідача в завданні матеріальної шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою, є доведеними, оскільки підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 безпідставно набутих відповідачем коштів під час фактичного невиконання обов`язків військової служби.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що позивач довів суду правомірність заявлених вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
У відповідності до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, у справі відсутні, будь-які судові витрати у справі стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись статтями Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 257, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 відшкодування майнової шкоди у вигляді переплаченого грошового забезпечення у розмірі 144 621,31 грн (сто сорок чотири тисячі шістсот двадцять одна гривня 31 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ірметова