ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/391/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П., 

за участю представників:
позивача - Джим О. В. (адвоката),
відповідача - не з`явилися, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 (колегія суддів: Гребенюк Н. В. - головуюча, Слободін М. М., Тихий П. В.) і рішення Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 (суддя Новікова Н. А.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України"

про зобов`язання здійснити перерахунок розміру вартості послуг за типовим договором розподілу природного газу,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог 

1.1. У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" (далі - ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (далі - ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії), в якому просило зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру вартості послуг, наданих позивачу за Типовим договором розподілу природного газу (заява-приєднання від 01.07.2023 № 200104FT-1078-23) за період із 04.10.2025 до 11.12.2025.

1.2. Позовні вимоги ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" обґрунтовані тим, що 04.10.2025 внаслідок військових дій з боку російської федерації відбувся обстріл майнового комплексу ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ". При цьому, як зазначало ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ", внаслідок обстрілу були пошкоджені споруди, обладнання та трансформатори, які належать ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ". Позивач також стверджував, що робота ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" була повністю припинена, велися аварійні роботи та відновлення пошкодженого майна. Надалі, як стверджував позивач, він листом від 08.10.2025 № ДВ/10-134 повідомив відповідача про настання в ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" форс-мажорних обставин. 

Крім того, ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" зазначало, що позивач відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу (заява-приєднання від 01.07.2023 № 200104FT-1078-23) 24.10.2025 надіслав відповідачу Сертифікат від 22.10.2025 № 3100-25-2133 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України. Позивач стверджував, що відповідно до Сертифіката від 22.10.2025 № 3100-25-2133 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" починаючи з 04.10.2025 не мало можливості приймати послуги з розподілу природного газу згідно з пунктом 2.1. Типового договору розподілу природного газу, здійснювати експлуатацію власних газових мереж і використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи. За таких обставин позивач просив відповідача розглянути питання щодо ненарахування сум за розподіл природного газу з моменту пошкодження (04.10.2025) до моменту відновлення роботи ТЕЦ. Однак, як зазначало ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ", ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії безпідставно відмовило у здійсненні перерахунку розміру вартості послуг, наданих позивачу за Типовим договором розподілу природного газу (заява-приєднання від 01.07.2023 № 200104FT-1078-23), за період із 04.10.2025 до 11.12.2025.

2. Короткий зміст судових рішень 

2.1. Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.04.2026, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 у справі № 922/391/26, задоволено позов ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ". 

Вирішено зобов`язати ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії здійснити перерахунок розміру вартості послуг, наданих ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" за Типовим договором розподілу природного газу (заява-приєднання від 01.07.2023 № 200104FT-1078-23), за період із 04.10.2025 до 11.12.2025.

2.2. Господарські суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ", виходили з того, що позивач у цьому випадку підтвердив настання форс-мажорних обставин, які зумовили пошкодження обладнання ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" та виведення з ладу електрогенеруючого обладнання та інших важливих частин станції. Такі обставини, як установили господарські суди, спричинили відсутність газопостачання та фактичне відключення позивача від мережі відповідача у спірний період із 04.10.2025 до 11.12.2025. Господарські суди попередніх інстанцій виснували, що наведене виключає можливість надання відповідачем позивачу в спірний період послуг із розподілу природного газу в частині безпосереднього переміщення належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною мережею з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ". 

З урахуванням викладеного суди виснували, що відповідач не надавав позивачу послугу з розподілу природного газу в період із 04.10.2025 до 11.12.2025, оскільки були відсутні обидві її складові, які визначені в пункті 1.4 Типового договору розподілу природного газу (заява-приєднання від 01.07.2023 № 200104FT-1078-23), в тому числі забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи, внаслідок пошкодження об`єкта газоспоживання споживача, що призвело до унеможливлення виробництва електричної енергії та реалізації права користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, установлених зазначеним договором. 

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї 

3.1. Не погоджуючись із постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 та рішенням Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 у справі № 922/391/26, до Верховного Суду звернулося ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ".

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії зазначає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, положень постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 21.04.2026 № 561 "Про особливості нарахування плати за послуги розподілу природного газу споживачам, які здійснюють виробництво теплової та електричної енергії, в умовах воєнного стану та внесення змін до постанови НКРЕКП від 29 березня 2022 року № 355".

3.3. При цьому, на думку скаржника, на цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Крім того, за доводами ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії у спірний період оператор газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ) забезпечував роботу газорозподільної системи до межі балансової належності, підтримуючи необхідні умови, для того, щоб у будь-який час за заявою споживача мати можливість поновити газопостачання на його об`єкт. Скаржник стверджує, що, навіть тоді, коли газ не споживається, оператор ГРМ підтримує його в системі під певним тиском, щоб він був доступний споживачу будь-якої миті. З урахуванням викладеного ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії зазначає, що відповідач надає послуги з розподілу природного газу безперервно, а тому споживач повинен протягом календарного року оплачувати такі послуги рівномірними платежами згідно з річною замовленою потужністю. Надання послуг із розподілу природного газу, як стверджує скаржник, не залежить від фактичного споживання споживачем природного газу. При цьому, на думку ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплатити вартість послуг за договором розподілу природного газу. 

Крім того, скаржник покликається на положення постанови НКРЕКП від 21.04.2026 № 561 "Про особливості нарахування плати за послуги розподілу природного газу споживачам, які здійснюють виробництво теплової та електричної енергії, в умовах воєнного стану та внесення змін до постанови НКРЕКП від 29 березня 2022 року № 355", стверджуючи про неможливість звільнення споживача від оплати послуг розподілу. 

3.4. ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" вважає, що відсутність газопостачання, зупинення господарської діяльності споживача та відсутність номінацій виключає можливість надання в цей період послуги з розподілу природного газу як у частині безпосереднього переміщення належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною мережею з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача, так і в частині цілодобового доступу споживача до такої системи.

4. Обставини справи, встановлені судами 

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що між ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" та ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії укладено Типовий договір розподілу природного газу шляхом підписання позивачем заяви-приєднання від 01.07.2023 № 200104FT-1078-23.

4.2. Пунктом 2.1 Типового договору розподілу природного газу передбачено, що оператор ГРМ (відповідач) зобов`язується надати споживачу (позивачу) послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

4.3. Поняття послуги з розподілу природного газу визначено в пункті 1.4 Типового договору розподілу природного газу, що визначається як послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

4.4. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ (ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль").

4.5. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 04.10.2025 внаслідок військових дій з боку російської федерації відбувся обстріл майнового комплексу ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ". Суди зазначили, що внаслідок обстрілу були пошкоджені споруди, обладнання та трансформатори, які належать ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ", робота ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" була повністю припинена, велися аварійні роботи та відновлення пошкодженого майна.

4.6. Під час проведення огляду місця події слідчий відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області встановив, що в період із 21 год 35 хв 03.10.2025 до 00 год 25 хв 04.10.2025 мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств російської федерації, яке полягало в здійсненні обстрілу із невстановленого виду озброєння (ймовірно БПЛА типу "Герань-2") у кількості близько 16 одиниць по території селища Есхар Чугуївського району, внаслідок чого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, селище Есхар, вул. 152 Стрілецької Дивізії, пошкоджено споруди, обладнання та трансформатори, що належать ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ". За вказаними обставинами слідчий відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області 04.10.2025 зареєстрував у Реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження № 22025220000001015 за частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України. 

4.7. В акті обстеження обладнання, будівель і споруд, пошкоджених під час масованого удару БПЛА 03.10.2025 збройними силами російської федерації, з додатком (фотофіксація пошкоджень) від 14.10.2025 № 1, складеному комісією, що утворена відповідно до наказу від 06.10.2025 № 545-1 у складі представників філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" та представників Новопокровської селищної ради, встановлено, що пошкоджено внутрішній газопровід ТЕЦ; характер пошкоджень: дiя ударної хвилі, влучення уламкiв, механiчнi пошкодження, пошкодження запірної арматури, порушення герметизацій (витiк газу); неможливість забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж; внаслідок форс-мажорних обставин (військова агресія російської федерації проти України) було пошкоджено об`єкт газоспоживання споживача та/або його внутрішні газопроводи, що призвело до унеможливлення використання споживачем свого права користуватися послугами розподілу природного газу, і такий споживач на підставі положень розділу Х Типового договору розподілу природного газу має бути звільнений від оплати послуг із розподілу природного газу до моменту відновлення об`єкта газоспоживання споживача та/або його внутрішніх газопроводів.

4.8. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до пункту 10.3. Типового договору розподілу природного газу сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів із дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

4.9. Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що позивач листом від 08.10.2025 № ДВ/10-134 повідомив відповідача про настання в ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" форс-мажорних обставин.

4.10. Суди зазначили, що позивач відповідно до розділу Х Типового договору розподілу природного газу 24.10.2025 надіслав відповідачу підтверджуючі документи щодо настання форс-мажорних обставин, а саме: Сертифікат від 22.10.2025 № 3100-25-2133 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України. Як зазначили господарські суди попередніх інстанцій, Сертифікат від 22.10.2025 № 3100-25-2133 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) підтверджує, що позивач починаючи з 04.10.2025 не мав можливості приймати послуги з розподілу природного газу згідно з пунктом 2.1 Типового договору розподілу природного газу та здійснювати експлуатацію власних газових мереж і використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

4.11. Позивач просив відповідача розглянути питання щодо ненарахування сум за розподіл природного газу з моменту пошкодження (04.10.2025) до моменту відновлення роботи ТЕЦ. Однак, як установили суди, позивач не отримав відповіді від відповідача.

4.12. Позивач листом від 27.01.2026 повторно звернувся до відповідача та просив розглянути питання щодо ненарахування сум за розподіл природного газу з моменту пошкодження ТЕЦ - 04.10.2025 і до моменту відновлення її роботи - 11.12.2025, оскільки позивач не отримував послуг із розподілу природного газу.

4.13. Відповідач 28.01.2026 надав відповідь позивачу, якою відмовив ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" у здійсненні перерахунку.

4.14. Відповідач на виконання пункту 6.8 Типового договору розподілу природного газу склав і надіслав позивачу акти від 31.10.2025 № УХФ00018799, від 30.11.2025 № УХФ00031332, від 31.12.2025 № УХФ000123441, які містять інформацію про надання послуг із розподілу природного газу щомісячно вартістю 16 544 720,75 грн, на загальну суму 49 634 162,16грн.

4.15. Позивач листом від 02.02.2026 № ДВ/02-24 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" (далі - ТОВ "Оператор ГТС України"), яке забезпечує транспортування природного газу для замовників послуг, для підтвердження моменту припинення подачі газу. Позивач отримав від ТОВ "Оператор ГТС України" відповідь, відповідно до якої припинення подачі газу позивачу відбулося 03.10.2025 о 22 год 10 хв. 

4.16. Позивач, вважаючи порушеними свої права внаслідок безпідставної, на його думку, відмови відповідача здійснити перерахунок розміру вартості послуг, наданих ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" за Типовим договором розподілу природного газу (заява-приєднання від 01.07.2023 № 200104FT-1078-23), за період із 04.10.2025 до 11.12.2025, звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом, у якому просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру вартості послуг, наданих позивачу за Типовим договором розподілу природного газу (заява-приєднання від 01.07.2023 № 200104FT-1078-23) за період із 04.10.2025 до 11.12.2025.

5. Позиція Верховного Суду 

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представниці позивача, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке. 

5.3. Предметом позову в цій справі є вимоги ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" до ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру вартості послуг, наданих позивачу за Типовим договором розподілу природного газу (заява-приєднання від 01.07.2023 № 200104FT-1078-23), за період із 04.10.2025 до 11.12.2025.

5.4. Позовні вимоги ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" обґрунтовані тим, що 04.10.2025 внаслідок військових дій з боку російської федерації відбувся обстріл майнового комплексу ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ". При цьому, як зазначало ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ", внаслідок обстрілу були пошкоджені споруди, обладнання та трансформатори, які належать ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ". Позивач також стверджував, що робота ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" була повністю припинена, велися аварійні роботи та відновлення пошкодженого майна. Надалі, як стверджував позивач, він листом від 08.10.2025 № ДВ/10-134 повідомив відповідача про настання в ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" форс-мажорних обставин. 

Крім того, ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" зазначало, що позивач відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу (заява-приєднання від 01.07.2023 № 200104FT-1078-23) 24.10.2025 надіслав відповідачу Сертифікат від 22.10.2025 № 3100-25-2133 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України. Позивач стверджував, що відповідно до Сертифіката від 22.10.2025 № 3100-25-2133 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" починаючи з 04.10.2025 не мало можливості приймати послуги з розподілу природного газу згідно з пунктом 2.1. Типового договору розподілу природного газу, здійснювати експлуатацію власних газових мереж і використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи. За таких обставин позивач просив відповідача розглянути питання щодо ненарахування сум за розподіл природного газу з моменту пошкодження (04.10.2025) до моменту відновлення роботи ТЕЦ. Однак, як зазначало ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ", ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії безпідставно відмовило у здійсненні перерахунку розміру вартості послуг, наданих позивачу за Типовим договором розподілу природного газу (заява-приєднання від 01.07.2023 № 200104FT-1078-23), за період із 04.10.2025 до 11.12.2025.

5.5. Господарські суди попередніх інстанцій, розглянувши справу № 922/391/26 по суті позовних вимог, дійшли висновку про задоволення позову ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ"

5.6. ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії не погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, а тому звернулося з касаційною скаргою на судові рішення в цій справі. ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії, звертаючись із касаційною скаргою, покликається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.7. Скаржник, покликаючись на пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що на цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Крім того, за доводами ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії, у спірний період оператор ГРМ забезпечував роботу газорозподільної системи до межі балансової належності, підтримуючи необхідні умови, для того, щоб у будь-який час за заявою споживача мати можливість поновити газопостачання на його об`єкт. Скаржник стверджує, що, навіть тоді, коли газ не споживається, оператор ГРМ підтримує його в системі під певним тиском, щоб він був доступний споживачу будь-якої миті. З урахуванням викладеного ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії зазначає, що відповідач надає послуги з розподілу природного газу безперервно, а тому споживач повинен протягом календарного року оплачувати такі послуги рівномірними платежами згідно з річною замовленою потужністю. Надання послуг із розподілу природного газу, як стверджує скаржник, не залежить від фактичного споживання споживачем природного газу. При цьому, на думку ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплатити вартість послуг за договором розподілу природного газу. 

Крім того, скаржник покликається на положення постанови НКРЕКП від 21.04.2026 № 561 "Про особливості нарахування плати за послуги розподілу природного газу споживачам, які здійснюють виробництво теплової та електричної енергії, в умовах воєнного стану та внесення змін до постанови НКРЕКП від 29 березня 2022 року № 355", стверджуючи про неможливість звільнення споживача від оплати послуг розподілу. 

5.8. Колегія суддів, розглянувши наведені доводи скаржника, зазначає таке. 

5.9. Пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

5.10. Зміст наведеної норми права свідчить про те, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питання застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

5.11. При касаційному оскарженні судових рішень із підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім покликання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, у яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 і постановах Верховного Суду від 07.07.2026 у справі № 912/2362/25, від 30.06.2026 у справі № 922/2153/23, від 30.06.2026 у справі № 910/12543/25.

5.12. Крім того, в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 07.07.2026 у справі № 912/2362/25, від 30.06.2026 у справі № 922/2153/23, від 30.06.2026 у справі № 910/12543/25.

5.13. З урахуванням доводів ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії колегія суддів зазначає, що правовідносини, які виникли між позивачем і відповідачем, урегульовані Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, а також постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу".

5.14. Пунктом 17 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що оператор ГРМ - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

5.15. Згідно з пунктом 35 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

5.16. За змістом положень частини 1 статті 37 Закону України "Про ринок природного газу" оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

5.17. Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор ГРМ зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період і умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

5.18. За змістом пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор ГРМ забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

5.19. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до пункту 2.1 Типового договору розподілу природного газу відповідач як оператор ГРМ взяв на себе зобов`язання надати позивачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

5.20. Верховний Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, установлений Регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

5.21. Положеннями пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, зокрема, передбачено, що річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. Розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу / інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів). Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

5.22. Приписами пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VІ цього Кодексу.

5.23. Отже, колегія суддів зазначає, що з моменту укладення між споживачем і оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, оператор ГРМ здійснює надання споживачеві послуг з розподілу природного газу.

5.24. За змістом пункту 5 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

5.25. Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу у порядку, визначеному цим розділом.

5.26. За змістом пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ із усіма споживачами, в тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ. Споживачі, в тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

5.27. Пунктом 10 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що в разі звільнення займаного об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний повідомити про це оператора ГРМ не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) і остаточно розрахуватися з ним за договором розподілу природного газу до вказаного споживачем дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно. Оператор ГРМ зобов`язаний припинити розподіл (газопостачання) природного газу споживачу із заявленого ним дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом). У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем оператора ГРМ про звільнення об`єкта або приміщення (остаточне припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний здійснювати оплату послуг за договором розподілу природного газу, як випливає з умов договору. Договір розподілу природного газу з новим споживачем укладається після припинення договору розподілу природного газу із споживачем, який звільняє об`єкт або приміщення.

5.28. Згідно з пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

У разі розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання оплата вартості послуги за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, у якому сталося розірвання договору або вилучено об`єкт із заяви-приєднання. У цих випадках оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідному газорегуляторному пункті згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Якщо на дату розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу фактичний обсяг споживання сумарно по всіх об`єктах цього споживача або об`єкту, який було вилучено із заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, буде перевищувати оплачену річну замовлену потужність поточного календарного року з урахуванням місяця, у якому розірваний договір або вилучений об`єкт із заяви-приєднання, споживач зобов`язаний у десятиденний строк з дня виставлення рахунку сплатити оператору ГРМ різницю між вартістю фактично використаної потужності та вартістю оплаченої річної замовленої потужності. При цьому за наявності двох і більше об`єктів споживача величина оплаченої вартості річної потужності по об`єкту визначається пропорційно розміру річної замовленої потужності такого об`єкта до загального розміру річної замовленої потужності цього споживача. Положення цього абзацу не поширюються на споживачів, річна замовлена потужність яких визначалась оператором ГРМ за замовчуванням та на випадки укладення договору розподілу природного газу у зв`язку з початком провадження господарської діяльності з розподілу природного газу на території місцезнаходження об`єкта газопостачання споживача іншим оператором ГРМ.

Якщо припинення або обмеження розподілу природного газу здійснюється за ініціативи оператора ГРМ у випадках, передбачених пунктом 3.17 глави 3 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, нарахування вартості послуги за договором розподілу природного газу не здійснюється. При цьому місячна вартість послуг розподілу зменшується з урахуванням кількості днів припинення (обмеження) розподілу природного газу. Таке припинення (обмеження) та відновлення розподілу природного газу споживачу здійснюється за рахунок оператора ГРМ.

5.29. Отже, Верховний Суд зазначає, що за умовами договору, укладеного між позивачем та відповідачем, послуга з розподілу природного газу - це послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

5.30. Виходячи із зазначених положень, як забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи, так і розподіл належного споживачу природного газу, здійснюється з однією метою - фізичною доставкою природного газу до межі балансової належності об`єкта споживача. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18.10.2025 у справі № 918/528/24, від 12.11.2024 у справі № 910/17554/23, від 26.06.2024 у справі № 905/1465/23, від 02.07.2024 у справі № 910/2871/23.

5.31. Водночас господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи цю справу по суті позовних вимог ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії, встановили, що 04.10.2025 внаслідок військових дій з боку російської федерації відбувся обстріл майнового комплексу ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ". Суди також установили, що внаслідок обстрілу були пошкоджені споруди, обладнання та трансформатори, які належать ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ", робота ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" була повністю припинена, велися аварійні роботи та відновлення пошкодженого майна.

5.32. Крім того, господарські суди зазначили, що під час проведення огляду місця події слідчий відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області встановив, що в період із 21 год 35 хв 03.10.2025 до 00 год 25 хв 04.10.2025 мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств російської федерації, яке полягало в здійсненні обстрілу із невстановленого виду озброєння (ймовірно БПЛА типу "Герань-2") у кількості близько 16 одиниць по території селища Есхар Чугуївського району, внаслідок чого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, селище Есхар, вул. 152 Стрілецької Дивізії, пошкоджено споруди, обладнання та трансформатори, що належать ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ". За вказаними обставинами слідчий відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області 04.10.2025 зареєстрував у Реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження № 22025220000001015 за частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України. 

5.33. В акті обстеження обладнання, будівель і споруд, пошкоджених під час масованого удару БПЛА 03.10.2025 збройними силами російської федерації, з додатком (фотофіксація пошкоджень) від 14.10.2025 № 1, складеному комісією, що утворена відповідно до наказу від 06.10.2025 № 545-1 у складі представників філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" та представників Новопокровської селищної ради, встановлено, що пошкоджено внутрішній газопровід ТЕЦ; характер пошкоджень: дiя ударної хвилі, влучення уламкiв, механiчнi пошкодження, пошкодження запірної арматури, порушення герметизацій (витiк газу); неможливість забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж; внаслідок форс-мажорних обставин (військова агресія російської федерації проти України) було пошкоджено об`єкт газоспоживання споживача та/або його внутрішні газопроводи, що призвело до унеможливлення використання споживачем свого права користуватися послугами розподілу природного газу, і такий споживач на підставі положень розділу Х Типового договору розподілу природного газу має бути звільнений від оплати послуг із розподілу природного газу до моменту відновлення об`єкта газоспоживання споживача та/або його внутрішніх газопроводів.

5.34. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до пункту 10.3. Типового договору розподілу природного газу сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів із дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що позивач листом від 08.10.2025 № ДВ/10-134 повідомив відповідача про настання в ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" форс-мажорних обставин.

5.35. Суди зазначили, що позивач відповідно до розділу Х Типового договору розподілу природного газу 24.10.2025 надіслав відповідачу підтверджуючі документи щодо настання форс-мажорних обставин, а саме: Сертифікат від 22.10.2025 № 3100-25-2133 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України. Як зазначили господарські суди попередніх інстанцій, Сертифікат від 22.10.2025 № 3100-25-2133 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) підтверджує, що позивач починаючи з 04.10.2025 не мав можливості приймати послуги з розподілу природного газу згідно з пунктом 2.1 Типового договору розподілу природного газу та здійснювати експлуатацію власних газових мереж і використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

5.36. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що позивач просив відповідача розглянути питання щодо ненарахування сум за розподіл природного газу з моменту пошкодження (04.10.2025) до моменту відновлення роботи ТЕЦ. Однак, як установили суди, позивач не отримав відповіді від відповідача. Позивач листом від 27.01.2026 повторно звернувся до відповідача та просив розглянути питання щодо ненарахування сум за розподіл природного газу з моменту пошкодження ТЕЦ - 04.10.2025 і до моменту відновлення її роботи - 11.12.2025, оскільки позивач не отримував послуг із розподілу природного газу. Відповідач 28.01.2026 надав відповідь позивачу, якою відмовив ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" у здійсненні перерахунку.

5.37. Відповідач на виконання пункту 6.8 Типового договору розподілу природного газу склав і надіслав позивачу акти від 31.10.2025 № УХФ00018799, від 30.11.2025 № УХФ00031332, від 31.12.2025 № УХФ000123441, які містять інформацію про надання послуг із розподілу природного газу щомісячно вартістю 16 544 720,75 грн, на загальну суму 49 634 162,16грн.

5.38. Позивач листом від 02.02.2026 № ДВ/02-24 звернувся до ТОВ "Оператор ГТС України", яке забезпечує транспортування природного газу для замовників послуг, для підтвердження моменту припинення подачі газу. Позивач отримав від ТОВ "Оператор ГТС України" відповідь, відповідно до якої припинення подачі газу позивачу відбулося 03.10.2025 о 22 год 10 хв.

5.39. Господарські суди попередніх інстанцій, установивши такі обставини справи, виснували, що позивач у цьому випадку підтвердив настання форс-мажорних обставин, які зумовили пошкодження обладнання ТЕЦ-2 "Есхар" філії "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ" та виведення з ладу електрогенеруючого обладнання та інших важливих частин станції. Такі обставини, як установили господарські суди, спричинили відсутність газопостачання та наявність фактичного відключення позивача від мережі відповідача у спірний період із 04.10.2025 до 11.12.2025. Господарські суди попередніх інстанцій виснували, що наведене виключає можливість надання відповідачем позивачу в спірний період послуг із розподілу природного газу в частині безпосереднього переміщення належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною мережею з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта ТОВ "ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ". 

З урахуванням викладеного суди зазначили, що відповідач не надавав позивачу послуги з розподілу природного газу в період із 04.10.2025 до 11.12.2025, оскільки були відсутні обидві її складові, які визначені в пункті 1.4 Типового договору розподілу природного газу (заява-приєднання від 01.07.2023 № 200104FT-1078-23), в тому числі забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи, внаслідок пошкодження об`єкта газоспоживання споживача, що призвело до унеможливлення виробництва електричної енергії та реалізації права користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, установлених зазначеним договором.

5.40. Колегія суддів зазначає, що згідно з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 24.04.2025 у справі № 910/12815/22, від 02.07.2024 у справі № 910/2871/23, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, споживач зобов`язаний здійснити повну оплату послуг розподілу, отримуючи тільки послугу з забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи, необхідність у якій відпала за відсутності переміщення природного газу, що в свою чергу в умовах воєнного стану, який призвів до зупинення виробничої діяльності підприємства, не відповідає критеріям розумності, справедливості та добросовісності.

5.41. Верховний Суд також зазначає, що доводи, викладені в касаційній скарзі ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії, не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій. Крім того, висновки господарських судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову в цій справі узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 02.07.2024 у справі № 910/2871/23, від 26.06.2024 у справі № 905/1465/23, від 24.04.2025 у справі № 910/12815/22.

5.42. Крім того, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.06.2024 у справі № 905/1465/23, відсутність газопостачання та наявність фактичного відключення відповідача від мереж позивача у спірний період, зупинення господарської діяльності відповідача, відсутність номінацій виключає можливість надання позивачем відповідачу у цей період послуги розподілу як у частині безпосередньо переміщення належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною мережею з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача, так і в частині цілодобового доступу споживача до такої системи.

5.43. Водночас, як зазначалося, господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи цю справу по суті позовних вимог ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії, встановили відсутність газопостачання та наявність фактичного відключення позивача від мережі відповідача у спірний період із 04.10.2025 до 11.12.2025.

5.44. При цьому Верховний Суд не може взяти до уваги покликання скаржника на положення постанови НКРЕКП від 21.04.2026 № 561 "Про особливості нарахування плати за послуги розподілу природного газу споживачам, які здійснюють виробництво теплової та електричної енергії, в умовах воєнного стану та внесення змін до постанови НКРЕКП від 29 березня 2022 року № 355" та його доводи про неможливість звільнення споживача від оплати послуг розподілу, оскільки відповідно до пункту 1 частини 1 цієї постанови в разі, якщо внаслідок форс-мажорних обставин (військова агресія російської федерації проти України) було знищено / пошкоджено об`єкт газоспоживання споживача, що призвело до унеможливлення його подальшої експлуатації відповідно до Правил технічної експлуатації систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики України від 21.10.2024 № 402, такий споживач на підставі положень розділу Х Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, має бути звільнений від оплати річної замовленої потужності знищеного / пошкодженого об`єкта газоспоживання на період відсутності можливості його експлуатації.

5.45. З урахуванням викладеного Верховний Суд зазначає, що оскаржувані судові рішення відповідають наведеним положенням постанови НКРЕКП від 21.04.2026 № 561 "Про особливості нарахування плати за послуги розподілу природного газу споживачам, які здійснюють виробництво теплової та електричної енергії, в умовах воєнного стану та внесення змін до постанови НКРЕКП від 29 березня 2022 року № 355", а доводи ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії ґрунтуються на неправильному тлумаченні таких положень. 

5.46. Отже, за результатами перегляду оскаржуваних судових рішень Верховний Суд не встановив неправильного застосування господарськими судами попередніх інстанцій пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем. Тому наведені скаржником підстави касаційного оскарження щодо неправильного застосування судами норм матеріального права, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень із цих підстав.

5.47. Таким чином, за результатами перегляду оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносин судами із правильним застосуванням норм матеріального права та процесуального права. Тому в цьому випадку відсутні правові підстави для скасування чи зміни судових рішень, що оскаржуються. 

5.48. Крім того, деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судами при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками господарських судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень.

5.49. Верховний Суд також зазначає, що інші доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду 

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.3. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. З урахуванням меж перегляду справи в суді касаційної інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків апеляційного господарського суду, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

7. Судові витрати 

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" залишити без задоволення. 

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 та рішення Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 у справі № 922/391/26 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак