РІШЕННЯ
іменем України
(повний текст)
11 серпня 2026 року | Справа №463/773/26
| Провадження № 2/451/388/26

Радехівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді - Патинок О.П.
секретар судового засідання - Ференс І.І.
Справа № 463/773/26
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
з участю представника відповідача - Курилкіна С.І.,
в с т а н о в и в:
Описова частина рішення: 24.03.2026 до Радехівського районного суду Львівської області згідно ухвали судді Шептицького міського суду Львівської області від 02.03.2026 надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за підсудністю.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2026 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В обґрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 03.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (у межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, що у процесі обробки інформації діють як єдине ціле), було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1479-223. Позивач (через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір № 4010 про надання послуг у системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Протягом дії договору сторони уклали низку додаткових угод про надання додаткових коштів у кредит, а саме: № 1 від 13.12.2024 - на суму 2 000,00 грн; № 2 від 14.12.2024 - на суму 3 000,00 грн. Відповідач, всупереч умовам кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив умови кредитного договору і не повернув у повному обсязі кредит, а також не виконав інші грошові зобов`язання. Станом на 29.12.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 26 365,00 гривень, а саме: - заборгованість за кредитом - 5 000,00 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами - 15 865,00 гривень - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК - 4 750,00 гривень; - заборгованість по комісії - 750,00 гривень. Просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором №1479-2233 від 03.12.2024 в розмірі 26 365,00 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом - 5 000,00 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами - 15 865,00 гривень - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК - 4 750,00 гривень та судові витрати у розмірі 2 662,40 гривень.

05.06.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 - Курилкіна С.І. надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування поданого відзиву вказує на те, що відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстави. Як зазначає позивач 03.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» і фізичною особою ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про надання кредиту № 1479-2233 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор A1681 для підписання кредитного договору № 1479-2233 від 03.12.2024, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Таке твердження позивача не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству виходячи із наступного. Щодо укладання кредитного договору вказує, що у позовні заяві позивач зазначає, що 03.12.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1479-2233, згідно з умовами якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 4 500,00 грн; строк кредитування - 365 днів; базовий період - 7 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; знижена % ставка - 1,00 % в день; стандартна % ставка - 1,00 % в день. Додатковими угодами № 1 від 13.12.2024 та № 2 від 14.12.2024 до договору про відкриття кредитної лінії №1479-2233 від 03.12.2024 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 000,00 грн та 3 000,00 грн відповідно. Позивач з посиланням на положення ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», згідно з якою електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором, зазначає, що позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A1681 для підписання кредитного договору № 1479-2233 від 03.12.2024, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Отже, як зазначає позивач 03 грудня 2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» і ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 1479-2233 в електронній формі шляхом підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором A1681. На підтвердження надання грошових коштів позивач зазначає, що перерахування позичальнику кредитних коштів у розмірі 4500, 00 гривень (додатково 2000,00 грн та 3000,00 грн) в рамках виконання умов кредитного договору було здійснено шляхом грошового переказу через систему платежів LiqPay на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк», довідкою про перерахування суми кредиту. Позивач також заявляє, що сума заборгованості відповідача станом на 29.12.2025 становить 23 365,00 грн, з них: прострочена заборгованість за кредитом - 5 000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 15865,00 грн, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК - 4 750,00 гривень; заборгованість по комісії - 750,00 гривень. Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що договір, пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) та заявку на отримання кредиту укладено шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Разом з тим, в позовній заяві та додатках до неї відсутнє належне підтвердження того, що позичальнику була надана уся необхідна інформація відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відсутність документального підтвердження такої інформованої згоди означає, що кредитодавець не забезпечив дотримання законодавчих вимог до укладення договору, що ставить під сумнів його юридичну дійсність. У матеріалах справи, зокрема, відсутня інформація про проведення будь-якої додаткової перевірки ідентичності позичальника, яка б підтверджувала його право підписувати договір та брати на себе фінансові зобов`язання. Відсутність належної перевірки ідентифікації може свідчити про недотримання кредитодавцем стандартів, передбачених законодавством про захист персональних даних та запобігання відмиванню доходів, отриманих злочинним шляхом. Це ставить під сумнів законність та юридичну силу укладеного договору, оскільки ідентифікація є важливим елементом, який забезпечує безпеку укладення правочинів в електронному середовищі. Відповідно до чинного законодавства України, кредитні договори повинні мати чітку і прозору процедуру укладення, з детальним роз`ясненням усіх умов позики, процентних ставок, комісій та інших витрат. У даному випадку, ці вимоги не виконано, що може призвести до порушення прав відповідача, як споживача фінансових послуг. Також відповідач вважає, що ознайомлення з офертою та укладення кредитного договору через гіперпосилання в «особистому кабінеті» не відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема, порушує його права як споживача відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про захист прав споживачів». Використання виключно гіперпосилання для ознайомлення з офертою не забезпечує належного інформування клієнта про умови договору, особливо щодо положень, які мають бути зрозумілими та прозорими для прийняття обґрунтованого рішення. Відсутня також інформація про механізми підтвердження наміру клієнта діяти від свого імені, у власних інтересах, а не на користь третьої особи, що може спричинити неправомірне оформлення кредиту. Позивач у позовній заяві зазначає, що ним було надано позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на картковий рахунок, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay. Разом з тим, слід зазначити, що ідентифікація за платіжною карткою є недостатньою для підтвердження особи, оскільки платіжна картка не є документом, що посвідчує особу, а лише підтверджує можливість використання певного платіжного інструменту. Враховуючи вищевикладене, вважає укладення договору за допомогою вказаного позивачем гіперпосилання необґрунтованим і таким, що не відповідає вимогам українського законодавства. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відповідач не визнає дійсність кредитного договору, підписаного нібито за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (ОТП), оскільки порядок і умови використання такого підпису не відповідають вимогам Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Щодо виконання кредитодавцем обов`язку щодо переказу (надання) кредитних коштів вказує, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження № 61-14780св23). У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема, кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Позивач у позовній заяві зазначає, що ним було надано позичальнику грошові кошти у розмірі 9500,00 грн (4500,00 грн + 2000,00 грн + 3000,00 грн) шляхом перерахування на банківську картку позичальника, через систему платежів LiqPay, що підтверджується відповідними квитанціями та довідками, виданими самим же кредитодавцем - ТОВ «Укр кредит фінанс». Відповідач вважає, що таке підтвердження здійснення переказу грошових коштів не може вважатися платіжною інструкцією у розумінні частини другої ст. 40 Закону України від 30 червня 2021 року № 1591-IX «Про платіжні послуги», якою передбачено, що платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Однак, позивач не подав до суду у встановлений ст. 83 ЦПК України спосіб виписку з рахунку відповідача, на який зараховувались грошові кошти. Крім цього, відсутність виписки по клієнтському рахунку відповідача позбавляє суд перевірити обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, адже суд не має первинних даних про фактичне існування заборгованості відповідача за кредитним договором. До позовної заяви позивач додав розрахунки заборгованості без номерів та дат, що на думку відповідача неможна розглядати, як доказ існування заборгованості за кредитним договором. З урахуванням вищевикладеного можна зробити висновок про недоведеність позивачем обставини перерахування позичальнику кредитних коштів за договором № 1415-0862 від 29.06.2024. Щодо нарахування відсотків у розмірі 15 865,00 грн вказує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості має суттєві математичні та правові суперечності, які дозволять зробить висновок про необґрунтованість більшої частини позовних вимог. Проаналізувавши помісячно та подобово надану таблицю, виявлено такі ключові порушення, зокрема, факт докредитування (збільшення тіла боргу): початково 03.12.2024 відповідачу надано суму кредиту 4 500,00 грн, 13.12.2024 відбулося докредитування на 2 000,00 грн (загальний борг став 6 500,00 грн). 14.12.2024 відбулося ще одне докредитування на 3 000,00 грн (загальний борг став 9 500,00 грн). Факт реального погашення кредиту відповідачем на третій день дії договору (05.12.2024) у графі «Сума платежу» зафіксовано платіж від ОСОБА_1 у розмірі 5 310,00 грн. Цей платіж повністю перекрив початкове тіло кредиту (4 500,00 грн), нараховані за 2 дні відсотки (90,00 грн) та початкову комісію (675,00 грн). Позивач зазначає, що залишок основного боргу становить 5 000,00 грн (9 500 - 4 500 погашених = 5 000). Позивач просить стягнути 4 750,00 грн за ст. 625 ЦК України. Як вбачається зі змісту розрахунку рядки з № 18 (20.12.2024) по № 112 (24.03.2025) щодня позивач нараховував 50,00 грн звичайних відсотків (1% від 5 000,00 грн тіла) і одночасно ще 50,00 грн за ст. 625 ЦК України. Це тривало рівно 95 днів (95 x 50 грн = 4 750 грн). Стаття 625 ЦК України регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання після закінчення строку договору або у разі прострочення. Позивач безпідставно нараховував її всередині строку дії договору (грудень 2024 - березень 2025 року), паралельно з договірними відсотками. Більше того, з 25.03.2025 нарахування за ст. 625 ЦК раптово зупинилося на фіксованій цифрі 4 750,00 грн. Це свідчить, що під виглядом «ст. 625 ЦК» приховано договірну пеню (штраф), нарахування якої під час дії воєнного стану та у мікрокредитах суворо обмежене законом. Незаконне нарахування відсотків поза межами строку дії договору: строк кредитування за позовом становив 365 днів (до 03.12.2025). Позивач продовжував нараховувати відсотки (по 37,00 грн щодня за ставкою 0,74%) аж до 13.12.2025 (рядок 376 розрахунку). Нарахування за межами 365 днів є незаконним на підставі правової позиції ВП ВС у справі № 444/9519/12. Щодо стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в розмірі 750,00 грн зазначає, що як вбачається із позовної заяви та розрахунку заборгованості позивач нарахував три окремі комісії: 675,00 грн (при видачі 4 500,00 грн.), 300,00 грн (до кредитування №1 в розмірі 2 000,00 грн) та 450,00 грн (до кредитування №2 в розмірі 3000,00 грн). Всього - 1 425,00 грн. З урахуванням першого платежу 5 310,00 грн частина цієї суми 675,00 грн зараховано на погашення комісії, у залишку 750,00 грн комісії. Оскільки комісія за надання мікрокредиту є незаконною (справа Велика Палати № 496/3134/19), ця сума підлягає повному списанню. Так, положеннями кредитного договору № 1479-2233 від 03.12.2024 передбачено нарахування комісії - 15% від суми кредиту 9 500 грн. 00 коп. та дорівнює 1 425,00 грн. (675,00 грн (при видачі), 300,00 грн (докредитування №1) та 450,00 грн (докредитування №2)). Однак, встановивши в кредитному договорі сплату комісії, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, що є незаконним та фактично нарахував комісію за ту саму послугу, за яку відповідач повинен сплатити згідно з договором проценти. Зазначене узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2019 справа № 595/290/17, провадження № 61-29972св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 справа № 311/682/16-ц, провадження № 61-24756св18; від 02.10.2019 справа № 760/20414/14-ц, провадження № 61-31205св18. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК (неустойки) у розмірі 4 750,00 гривень, то відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який триває донині. У зв`язку з вищевикладеним, оскільки позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) у період дії в Україні воєнного стану, позовні вимоги про стягнення з відповідача 4 750,00 грн. пені (штрафу) задоволенню не підлягають. Просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» у задоволені позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - у повному обсязі.

09.06.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 - Курилкіна С.І. надійшли додаткові пояснення у справі, де представник щодо фактичного перебігу договору та реального розміру «тіла» кредиту вказує, що згідно з наданим позивачем розрахунком 03.12.2024 відповідачу було видано початковий кредит у розмірі 4 500,00 грн. 05.12.2024 відповідач вчинив платіж у сумі 5 310,00 грн. Цим платежем відповідач повністю закрив початкове тіло кредиту (4 500 грн), нараховані за 2 дні відсотки (90 грн) та первинну комісію (675 грн). Станом на 05.12.2024 заборгованість дорівнювала 0,00 грн, що підтверджується нульовими залишками у рядках 4-10 розрахунку. 13.12.2024 (рядок 11) відбулося докредитування на суму 2 000,00 грн. 14.12.2024 (рядок 12) відбулося докредитування на суму 3 000,00 грн. Загальна сума реального основного боргу за чинними додатковими угодами становить 5 000,00 грн. Щодо незаконності нарахування процентів поза межами базового строку кредитування зазначає, що позивач просить стягнути суму відсотків у розмірі 15 865,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що базовий строк кредитування становив 7 днів (із загальним строком кредитної лінії до 365 днів на умовах періодичного продовження). Проте розрахунок заборгованості здійснено позивачем станом на 29.12.2025. Тобто проценти нараховувалися щоденно за ставкою 1% тривалий час після допущення заборгованості та фактичного припинення дії початкових погоджених умов. Таким чином, нарахування 15 865,00 грн є повністю штучним, оскільки охоплює період, коли договірний строк користування коштами вже завершився. За перші 2 дні (03.12 - 05.12) відсотки повністю погашені платежем відповідача. За новим запозиченням у розмірі 5 000,00 грн відсотки за базову ставку 1% в день можуть бути нараховані виключно на строк 7 днів (з 14.12.2024 по 21.12.2024): (5\000,00 грн\1%\7\днів =350,00\ грн.) Усі нараховані позивачем відсотки поза межами перших 7 днів (починаючи з 22.12.2024 і до 13.12.2025 у розмірі понад 15 500 грн) є незаконними та стягненню не підлягають. Щодо недійсності та безпідставності нарахування комісії позивач заявив вимогу про стягнення комісії за видачу/обслуговування кредиту у розмірі 750,00 грн (15% від суми тіла). Оскільки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не надало відповідачу жодної окремої послуги за ці кошти, стягнення 750,00 грн комісії є протиправним. Щодо безпідставного та завищеного нарахування за ст. 625 ЦК України вказує, що позивач нараховував «проценти річних на підставі ст. 625 ЦК» у розмірі 4 750,00 грн. Зазначена сума розрахована некоректно, оскільки позивач вираховував її не від фактично простроченого суми основного боргу (тіла кредиту), а включав до розрахунку незаконно нараховані проценти та комісії. Просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» у задоволені позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - у повному обсязі.

11.08.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Курилкіна С.І. надійшли додаткові пояснення у справі, де представник щодо неналежного виконання ухвали суду та недоведеності цілісності «оригіналів» (Аналіз крізь призму Постанови ВС від 04.02.2026) вказує, що позивач у своїх поясненнях посилається на те, що надісланий ним USB-носій містить «оригінали» електронних документів, а сам договір направлявся відповідачу в особистий кабінет у вигляді гіперпосилання. При цьому позивач відкрито зазначає, що в його автоматизованій системі «немає технічної змоги» зафіксувати, що договір було надіслано саме у вигляді гіперпосилання, оскільки Log-файл генерується автоматично. Такі твердження повністю спростовують позицію позивача та свідчать про невиконання ним обов`язку доказування. Позивач сам визнав, що документ не надсилався у вигляді незмінюваного прикріпленого файла на незалежну електронну пошту, а перебував всередині його власної ІТС у вигляді веб-сторінки, що відкривається за гіперпосиланням. Будь-які «протоколи перевірки», записані позивачем на флеш-носій, є внутрішніми логами його ж системи, які повністю контролюються ІТ-спеціалістами МФО і не мають статусу незалежного підтвердження цілісності. Щодо ідентифікації через BankID зазначає, що позивач стверджує, що оскільки відповідач пройшов верифікацію через систему BankID НБУ, це автоматично підтверджує його волевиявлення на підписання договору та додаткових угод на суму 9 500 грн. Ця теза є маніпулятивною, оскільки система BankID НБУ є виключно інструментом дистанційної ідентифікації (маршрутизатором персональних даних) для входу на сайт. Проходження BankID свідчить лише про створення облікового запису (особистого кабінету). Вхід на сайт за допомогою BankID не є акцептом оферти та не замінює собою електронний підпис під конкретним кредитним договором. Позивач не надав суду належних доказів (технічних логів та довідок оператора зв`язку), які б беззаперечно підтверджували, що OTP-коди (А1681, НОМЕР_1 , А6029 , А1553) були згенеровані, доставлені на фінансовий номер телефону відповідача і введені саме ним з метою підписання цих угод у вказані секунди. Надіслання SMS-коду в силу ст. 18 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» не забезпечує надійної автентифікації, якщо процедура не зафіксована належним чином, а клієнт заперечує факт введення коду. Щодо відсутності первинних бухгалтерських документів вказує, що позивач у своїй заяві повністю проігнорував зауваження відповідача щодо ненадання виписки з банківського рахунку. Він посилається лише на наявність внутрішніх розрахунків заборгованості та довідок, згенерованих ним самим. Належним і допустимим доказом фінансової операції зі списання та зарахування коштів є виключно банківська виписка з особового рахунку, оформлена відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення НБУ № 75. Позивач таку виписку не надав, що позбавляє суд можливості перевірити реальний рух коштів, факт та дату нібито проведеного «докредитування». Щодо безпідставності штучного нарахування відсотків та стягнень за ст. 625 ЦК України зазначає, що позивач намагається стягнути 15 865,00 грн відсотків та 4 750,00 грн за ст. 625 ЦК України. Згідно з імперативною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Нарахування відсотків за МФО-тарифами (1% на день) протягом більше ніж року (до 29.12.2025) є незаконним. Позивач щодня паралельно нараховував 1% відсотків та 1% «за ст. 625 ЦК», що є анатоцизмом (відсотки на відсотки), який суворо заборонений ч. 2 ст. 1048 ЦК України. Вимога про стягнення 4 750 грн під виглядом ст. 625 ЦК є прихованою неустойкою, яка підлягає безумовному списанню. Зазначає, що надані позивачем «електронні докази» на USB-носії не відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності. Позивач сам підтвердив, що технічні умови його системи не дозволяють гарантувати незмінюваність тексту договору, що прямо суперечить висновкам Верховного Суду у справі № 758/14925/23. Просить суд визнати недопустимим доказом електронні файли та протоколи підпису, що містяться на USB-носії Wibrand 4 GB, не брати до уваги надані позивачем електронні докази на USB-носії Wibrand 4 GB у зв`язку з неможливістю підтвердити їх цілісність та автентичність та відмовити ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позиція учасників справи в судовому засіданні
Відповідач в судове засідання не з`явився, його інтереси згідно ордеру про надання правової допомоги представляв адвокат Курилкін С.І.
Представник відповідача ОСОБА_1 - Курилкін С.І. будучи присутнім в залі судових засідань в режимі відеоконференції просив відмовити у задоволенні позову з підстав, які вказані у відзиві на позовну заяву та письмових заперечень.

Заяви (клопотання) учасників справи
Разом із позовною заявою від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує (а.с.114).
11.05.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 - Курилкіна С.І. надійшла заява про вступ у справу як представника (а.с.159-161).
12.05.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 - Курилкіна С.І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.162-166).
29.05.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 - Курилкіна С.І. надійшло клопотання про участь у судового засіданні в режимі відеоконференції (а.с.173-175).
03.07.2026 від представника позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Мельник Д.В. надійшла заява про виконання ухвали суду, де ТОВ «Укр Кредит Фінанс» щодо надання оригіналу кредитного договору, додаткових угод та інших документів, копії яких було додано до позовної заяви зазначає, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надає доказ направлення USB - носія Wibrand 4 GB, на якому міститься: оригінал кредитного договору № 1479-2233 від 03.12.2024 разом з додатками, що є його невід`ємною частиною цього договору є додатки: правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до методики Національного банку України, також паспортом споживчого кредиту та додатковими угодами 1-2 до кредитного договору, а також протоколи перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису до них. Щодо надання доказів укладення кредитного договору вказує, що в «особистому кабінеті» відповідач отримав гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладення договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення клієнту. Таким чином, відповідач попередньо ознайомився з договором та правилами надання споживчих кредитів та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1479-2233 від 03.12.2024 (Графік платежів за Договором), які складають єдиний договір в якому визначаються всі його істотні умови. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. На виконання та у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор A1681, для підписання кредитного договору та A3805, для підписання паспорту споживчого кредиту № 1479-2233 від 03.12.2024, A6029 для підписання додаткової угоди від 13.12.2024 до кредитного договору № 1479-2233 від 03.12.2024 та A1553 для підписання додаткової угоди від 14.12.2024 до кредитного договору № 1479-2233 від 03.12.2024. Таким чином, як зазначено вище, один з дозволених Законом підписів було використано при укладенні кредитного договору № 1479-2233 від 03.12.2024 між позивачем та відповідачем. Відповідно до п. 5.7 Правил надання споживчих кредитів передбачено, що укладаючи договір, кредитодавець та заявник/позичальник визнають усі документи (в тому числі договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12. ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, заявник/ позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами договору (умовами цих правил та договором про відкриття кредитної лінії). Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання договору є використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор A1681, для підписання кредитного договору №1479-2233 від 03.12.2024, підтвердження ознайомлення з правилами надання споживчих кредитів, паспортом споживчого кредиту та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1479- 2233 від 03.12.2024 (Графік платежів за Договором), які є невід`ємною частиною договору. На підтвердження вищезазначеного, надає Моніторинг дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційній системі ОСОБА_1 на підтвердження факту створення заявки на отримання кредиту, ознайомлення з офертою, надсилання одноразового ідентифікатора відповідачу на мобільний номер телефона, який він вказав під час заповнення заявки, а саме: НОМЕР_3 використання даного ідентифікатора та надсилання позивачем примірнику кредитного договору та додатків до нього, які є невід`ємною частиною договору на електронну адресу відповідачу ІНФОРМАЦІЯ_3. У розділі 13 «Реквізити Сторін» кредитного договору №1479-2233 від 03.12.2024 зазначено, що договір засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу. На підтвердження вищезазначеного, надають протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Відповідно до зазначених протоколів вбачається, що вищевказаний договір та паспорт споживчого кредиту до нього, додаткові угоди 1-2 підписані електронною печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», також зазначено час та дату підпису кредитного договору, а саме 12:16:16 03.12.2024 та час та дату підпису паспорту споживчого кредиту, а саме 12:13:57 03.12.2024, та час та дату підпису додаткової угоди від 13.12.2024, а саме 18:40:38 13.12.2024, а також час та дату підпису додаткової угоди від 14.12.2024, а саме 03:47:12 14.12.2024 (надаються в додатках). Звертає увагу суду, що час та дата підпису договору у протоколі співпадає з часом та датою зазначеної у договорі. У зв`язку з вищенаведеним, відповідач підписав кредитний договір №1479-2233 від 03.12.2024 відповідно до розділу 13 Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором A1681, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу. Отже, з вищевикладеного вбачається, що кредитний договір №1479- 2233 від 03.12.2024 укладений у відповідності до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Зазначає, що документ - «Моніторинг дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційній системі» містить доказ направлення відповідачеві примірника договору про відкриття кредитної лінії № 1479- 2233 від 03.12.2024 на визначену ним електронну адресу, сам договір відповідачу направлявся в особистий кабінет у вигляді гіперпосилання, оскільки документ «Моніторинг дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційній системі» формується системою автоматично, будь-яке його редагування є неможливим. Відповідно, зазначити в ньому, що договір було надіслано саме у вигляді гіперпосилання, немає технічної змоги. Щодо підтвердження особи відповідача при укладенні кредитного договору та ідентифікації зазначає, що при оформленні кредитного договору за допомогою веб-сайту клієнт (відповідач) проходить перевірку та надає сканкопії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID. Відповідачем задля ідентифікації було використано систему BankID НБУ. Враховуючи викладене, відповідачем було передано позивачу персональні дані, що містяться в кредитному договорі (паспортні дані, ідентифікаційний код, місце реєстрації), як належної ідентифікації ОСОБА_1 з метою укладення договору. З огляду на вищезазначене, відповідач, з метою отримання послуг з онлайн-кредитування, вирішив скористатись ідентифікацією особи через BankID.

Процесуальні дії у справі
Суддя своєю ухвалою від 24.03.2026 залишив матеріали позовної заяви без руху, 30.03.2026 представником позивача такі усунені.
Суддя своєю ухвалою від 30.03.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, дану справу призначив до судового розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом сторін. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.148).
Суд своєю ухвалою від 23.04.2026 відклав судове засідання у зв`язку із неявкою відповідача. Попередив відповідача про наслідки неявки в наступне судове засідання. Здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.157). 
Суд своєю ухвалою від 13.05.2026 відклав судове засідання за заявою представника відповідача Курилкіна С.І .
Суд своєю ухвалою від 09.06.2026 задовольнив клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Курилкіна С.І. про поновлення процесуального строку на подання відзиву. Поновив відповідачу ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для подачі відзиву на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та прийняв його до розгляду. Відкласти судове засідання на 18.06.2026 на 08 год. 40 хв. Надав можливість позивачу подати відповідь на відзив згідно ухвали судді від 30.03.2026.
Суд своєю ухвалою від 18.06.2026 відклав судове засідання на 09 год. 00 хв. на 11.08.2026. Витребував від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у строк до 11.08.2026:  - оригінал електронного договору про відкриття кредитної лінії №1479-2233 від 03.12.2024 та додаткових угод до договору відкриття кредитної лінії № 1479-2233 від 13.12.2024 та 14.12.2024. Інформацію:  -(а) чи направлявся примірник договору про відкриття кредитної лінії №1479-2233 від 03.12.2024 та додаткових угод до договору відкриття кредитної лінії № 1479-2233 від 13.12.2024 та 14.12.2024 відповідачу ОСОБА_1 на визначену ним електронну адресу або на його акаунт у цій же інформаційно-комунікаційній системі; -(б) якщо так, то в якому вигляді вони відправлялися (прикріплений файл, посилання на веб-сторінку тощо); -(в) чи існує технічна можливість внести зміни до примірника електронного договору та додаткових угод після їх укладення і направлення відповідачу в односторонньому порядку без його згоди.
03.07.2026 та 08.07.2026 на виконання ухвали суду від 18.06.2026 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надано витребувані докази та інформацію. 

Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд встановив, що 03.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1479-2233. Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (https:// creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. З метою підписання договору, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А1681. Згідно п. 4.1. Договору загальний розмір кредиту: 4 500,00 грн. Дата надання/видачі кредиту 03.12.2024 (п.4.2 Договору). Згідно п. 4.10. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною стандартною процентною ставкою: - 1,00% (одна ціла, нуль сотих процентів) за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього договору. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою та/або пільговою процентною ставкою. - 0,75% (нуль цілих, сімдесят п`ять сотих процентів) за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Відповідно до п. 4.13. Договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі - строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту - 02.12.2025 (а.с.21-42).
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1479-2233 (графік платежів за договором) відповідно до методики НБУ, визначено види платежів за кредитом, також платежі за додаткові та супутні послуги. Чиста сума кредиту - 19 518,75 гривень, сума кредиту - 4 500,00 гривень, проценти за користування кредитом - 14 343,75 гривень, комісія за надання кредиту - 675,00 гривень (а.с.60-64).
13.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 від 13.12.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії №1479-2233 від 03.12.2024. Згідно п. 2.1. Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 2 000,00 грн. Додаткова угода підписана ОСОБА_1 із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля): А6029. Згідно п.2.11. Договору сторони домовились продовжити строк кредитування на 365 (триста шістдесят п`ять) днів з дати укладення цієї додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за договором становить: 375 днів, а строк дії договору визначається у порядку, передбаченому п. 12.7 договору (а.с.79-82). 
Як вбачається із повідомлення ОСОБА_1 було повідомлено про те, що 13.12.2024 об 18 год. 40 хв. між ним та Товариством було укладено додаткову угоду до договору, відповідно до умов якої відповідачу було надано додаткові грошові кошти у кредит за договором у сумі 2 000,00 грн (а.с.78).
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1479-2233 (графік платежів за договором) відповідно до методики НБУ, що становить додаток до додаткової угоди від 13.12.2024, визначено види платежів за кредитом, також платежі за додаткові та супутні послуги. Чиста сума кредиту - 8 675,00 гривень, сума кредиту - 2 000,00 гривень, проценти за користування кредитом - 6 375,00 гривень, комісія за надання кредиту - 300,00 гривень (а.с.83-87).
14.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 від 14.12.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії №1479-2233 від 03.12.2024. Згідно п. 2.1. Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн. Додаткова угода підписана ОСОБА_1 із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля): А1553. Відповідно до п. 2.11. Договору сторони домовились продовжити строк кредитування на 365 (триста шістдесят п`ять) днів з дати укладення цієї додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за договором становить: 376 днів, а строк дії договору визначається у порядку, передбаченому п. 12.7 договору (а.с.69-72). 
Як вбачається із повідомлення ОСОБА_1 було повідомлено про те, що 14.12.2024 об 03 год. 47 хв. між ним та Товариством було укладено додаткову угоду до договору, відповідно до умов якої відповідачу було надано додаткові грошові кошти у кредит за договором у сумі 3 000,00 грн (а.с.68).
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1479-2233 (графік платежів за договором) відповідно до методики НБУ, що становить додаток до додаткової угоди від 14.12.2024, визначено види платежів за кредитом, також платежі за додаткові та супутні послуги. Чиста сума кредиту - 21 707,50 гривень, сума кредиту - 5 000,00 гривень, проценти за користування кредитом - 15 957,50 гривень, комісія за надання кредиту - 750,00 гривень (а.с.73-77).
Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), які затверджені наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №113-П від 31.10.2024 передбачені всі умови користування кредитом, а саме: повернення кредиту, повернення всіх платежів за користування кредитом та інформація відносно всіх умов кредитування (а.с.43-59).
З довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1479-2233 від 03.12.2024 та квитанцій №2562804462, №2562444715, №2556426255 вбачається, що 03.12.2024 позивач здійснив видачу кредитних коштів за договором №1479-2233 від 03.12.2024 у розмірі 4 500,00 грн на картковий рахунок № НОМЕР_4 , платіж №2556426255; 13.12.2024 на суму 2 000,00 грн на картковий рахунок № НОМЕР_4 , платіж №2562444715; 14.12.2024 на суму 3 000,00 грн на картковий рахунок № НОМЕР_4 , платіж №2562804462 (а.с.65-67; 88).
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 договором про відкриття кредитної лінії №1479-2233 від 13.12.2024 станом на 29.12.2025 становить 26 365,00 гривень, з них: - заборгованість за кредитом - 5 000,00 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами - 15 865,00 гривень - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК - 4 750,00 гривень; - заборгованість по комісії - 750,00 гривень (а.с.89-98).
Відповідно до наданого позивачем витягу з протоколу моніторингу дій користувача (логу активності), процес укладення кредитного договору №1479-2233 від 03.12.2024 відбувався у наступній хронологічній послідовності: - 03.12.2024 о 12:05:08 відповідач здійснив вхід до вебсайту кредитодавця та пройшов процедуру ідентифікації (авторизації) в Особистому кабінеті. -О 12:06:53 відповідачем було сформовано та подано заявку на отримання кредиту. - О 12:13:14 та 12:13:15 кредитодавець повідомив відповідача про схвалення заявки шляхом направлення SMS-повідомлення на номер телефону НОМЕР_3 та електронного листа на e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 - О 12:13:57 відповідач, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту в Особистому кабінеті, підписав його шляхом введення одноразового ідентифікатора (SMS-коду), надісланого на його мобільний номер. - О 12:14:10 відповідач підтвердив ознайомлення з публічною офертою Договору кредиту та обрав опцію «Приймаю». - О 12:16:16 у особистому кабінеті було сформовано електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції укласти договір, яке відповідач підписав шляхом введення чергового одноразового ідентифікатора, отриманого в SMS-повідомленні. - О 12:16:18 Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» було виконано свої зобов`язання за договором шляхом перерахування грошових коштів на рахунок/картку відповідача, а примірник укладеного договору було направлено на електронну пошту відповідача (ІНФОРМАЦІЯ_3) (а.с.238). 
Як вбачається із оглянутого в судовому засіданні електронного доказу, на такому містяться оригінали кредитного договору № 1479-2233 від 03.12.2024 та додаткових угод до нього від 13.12.2024 і 14.12.2024, підписаних відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразових ідентифікаторів (А1681, А6029 , А1553 ) та паспорт споживчого кредиту, що підтверджує факт послідовного збільшення суми кредиту, узгодження сторонами усіх істотних умов договору та додаткових угод (а.с.250).
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи
Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Згідно із ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В силу ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Правила надання грошових коштів у кредит ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https:// creditkasa.com.ua.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Так, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано договір про відкриття кредитної лінії №1479-2233, правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) (затверджені Наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 113-П від 31.10.2024) та ряд додаткових угод. Усі документи підписані відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Судом встановлено, що для підписання кредитного договору та додаткових угод до нього ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.
Отже, договір про відкриття кредитної лінії та додаткові угоди до нього підписані ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Доказів протилежного матеріали справи не містять та стороною відповідача суду не надані.
Таким чином, кредитний договір та додаткові угоди між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого позивачем надіслано відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитного договору, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору №1479-2233 та додаткових угод від 13.12.2024 та 14.12.2024 між сторонами, за умовами яких відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 частково оплатив заборгованість, а отже, своїми конклюдентними діями відповідач підтвердив факт укладення договору та виникнення зобов`язань.
Зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності укладеного договору, такий договір у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін.

Щодо клопотання представника відповідача про визнання недопустимим доказом електронні файли та протоколи підпису, що містяться на USB-носії Wibrand 4 GB, суд роз`яснює, що згідно з процесуальними нормами, суд здійснює всебічну та об`єктивну оцінку доказів у їх сукупності безпосередньо під час ухвалення рішення по суті справи.
Разом з тим, суд зауважує, що згідно з приписами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Всупереч принципу змагальності, стороною відповідача не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про спотворення змісту договору та додаткових угод або порушення цілісності файлів.

З наданої ТОВ «Укр Кредит Фінанс» довідки про перерахування суми кредиту за договором № 1479-2233 від 03.12.2024 та квитанцій № 2562804462, № 2562444715, № 2556426255 вбачається, що позивач здійснив видачу кредитних коштів на картковий рахунок № НОМЕР_4 : 03.12.2024 - у розмірі 4 500,00 грн (платіж № 2556426255); 13.12.2024 - у розмірі 2 000,00 грн (платіж № 2562444715); 14.12.2024 - у розмірі 3 000,00 грн (платіж № 2562804462) (а. с. 65-67, 88).
Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується також частковим виконанням ним своїх зобов`язань за кредитним договором, що вбачається з розрахунку заборгованості, звідки видно, що відповідачем вносилися кошти на погашення кредиту (а. с. 89-98).
Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц вказав, що часткова сплата боржником (або за його згодою іншою особою) основного боргу та/або сум санкцій є дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
Відповідно до пункту 10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 листопада 2021 року № 113, договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ НОМЕР_6 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
З наведеного слідує, що з боку позивача порушень не відбулося та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» як фінансова установа не є банком, тому не має доступу до карткового рахунку відповідача та не може формувати відповідні виписки за рахунком, які є первинними документами бухгалтерського обліку, оскільки вказана інформація є банківською таємницею, доступ до якої має лише відповідач як клієнт банку.
Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною обставину, про яку стверджує сторона. Вона підлягає доказуванню за стандартом більшої переконливості (вірогідності доказів), за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів є вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
У цій категорії справ встановленню підлягають обставини, що свідчитимуть про те, що відповідач не отримував кредитні кошти. Якщо кошти підлягали перерахуванню на визначений у договорі картковий рахунок, то єдиним безспірним доказом їх неотримання є виписка з карткового рахунку. Відповідно, якщо сторона заперечує факт отримання коштів і має можливість подати відповідні докази, тягар доказування цих обставин покладається саме на неї.
Отже, заперечення відповідача щодо належності йому картки/рахунку чи призначення платежу є питанням доказування, яке він має підтвердити документально.
Проте відповідач не надав доказів на підтвердження того, що сума в загальному розмірі 9 500,00 грн не надходили на картку № НОМЕР_4 , як і не надав доказів того, що вказана платіжна картка йому не належить
За таких обставин твердження відповідача про недоведеність позивачем факту перерахування кредитних коштів ґрунтуються на припущеннях та не спростовують позовні вимоги. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання належних та допустимих доказів (зокрема, банківської виписки) на спростування позовних вимог.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за договором про відкриття кредитної лінії №1479-2233 від 13.12.2024 та додатковими угодами станом на 29.12.2025 становить 26 365,00 гривень, з них: - заборгованість за кредитом - 5 000,00 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами - 15 865,00 гривень - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК - 4 750,00 гривень; - заборгованість по комісії - 750,00 гривень (а.с.89-98).
У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку про його обґрунтованість у частині нарахування основної суми боргу (тіла кредиту) та відсотків за нарахованими процентами. 

Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту за кредитним договором та додатковими угодами в розмірі 750,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов договору та додаткових угод свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 750,00 грн, є платою безпосередньо за надання кредиту позичальнику.
Умови договору та додаткових угод не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що положення договору та додаткових угод щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 750,00 грн суперечить положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними, а відтак відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вищезазначеної заборгованості за комісією за надання кредиту.

Також, звертаючись з позовними вимогами, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило також стягнути з відповідача заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 4 750,00 грн.
Із статті 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
При цьому, суд враховує те, що кредитний договір між сторонами був укладений 03.12.2024, додаткові угоди 13.12.2024 та 14.12.2024, а з позовом товариство звернулося до суду 29.01.2026.
З огляду на вищевказане, стягнення заборгованості за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України, що становить 4 750,00 грн не підлягає задоволенню.
На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 20 865,00 грн, з них: - заборгованість за кредитом - 5 000,00 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами - 15 865,00 гривень.
Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача  2 107,02 гривень судового збору.
Резолютивна частина рішення:
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
у х в а л и в:
частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ідентифікаційний код юридичної особи (код за ЄДРПОУ) 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1479-2233 від 03.12.2024 та додатковими договорами від 13.12.2024 та 14.12.2024 в розмірі 20 865,00 (двадцять тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень), з яких: - заборгованість за кредитом - 5 000,00 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами - 15 865,00 гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ідентифікаційний код юридичної особи (код за ЄДРПОУ) 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) судовий збір у розмірі 2 107,02 (дві тисячі сто сім гривень 02 копійки).
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», код ЄДРПОУ: 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, м. Київ, 01133;
Представник позивача: Білоус Дар`я Володимирівна, адреса: бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, м. Київ, 01133, 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;
Представник відповідача: Курилкін Сергій Іванович , адреса: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складений -11.08.2026
Головуючий суддя | Патинок О. П.