ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/8692/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Лозовського О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , далі – відповідач) звернувсяв суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , далі- відповідач 1) ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , далі- відповідач 2) про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо відмови про виключення з військового обліку ОСОБА_1 ; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 про виключення з військового обліку, відповідно до відомостей, які містяться у військовому квитку серії НОМЕР_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до рішення ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.04.2019, ОСОБА_2 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за станом здоров`я на підставі наказу МО України № 402 від 14.08.2008 за станом здоров`я, а саме: ст. 21 а Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, про що зроблений відповідний запис у військовому квитку позивача серії НОМЕР_1 від 25.01.2013. Однак, згідно з відомостей, сформованих у березні в мобільному застосунку «Резерв+», наявна інформація про зміну статусу на «військовозобов`язаний».
17.04.2026 ОСОБА_1 письмово звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у відповідь на яке відповідач листом від 24.04.2026 за №2/847 у задоволенні заяви про виправлення даних було відмовлено з проханням особистої явки до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Вважаючи бездіяльність відповідача, щодо не внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей щодо виключення з військового обліку, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
27.07.2026 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник просив у відмовити у задоволені позовних вимог у зв`язку з тим, що під час перевірки законності рішень про виключення військовозобов`язаних з військового обліку було встановлено порушення при проходженні позивачем військово-лікарської комісії у 2019 році. Зокрема, позивач не пройшов усіх обов`язкових медичних оглядів та досліджень, передбачених Положенням про військово-лікарську експертизу, не був оглянутий усіма необхідними лікарями-спеціалістами, а додаткове обстеження щодо захворювання нирок проведено сімейним лікарем, який не є профільним спеціалістом. Також відповідач звертає увагу на невідповідність персональних даних в акті дослідження стану здоров`я, де зазначено іншу особу (інше по батькові та рік народження), що, на його думку, свідчить про неналежне оформлення або недостовірність медичних документів. У зв`язку з виявленими порушеннями відповідач вважає законним внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про поновлення ОСОБА_1 на військовому обліку без зміни ступеня придатності до військової служби, а тому підстав для задоволення позову не вбачає. 
27.07.2026 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що доводи відповідача не спростовують позовних вимог, оскільки предметом спору є не законність висновку ВЛК, а правомірність поновлення позивача на військовому обліку та невнесення відповідних відомостей до Реєстру. Позивач наголошує, що рішення ВЛК від 01.04.2019 про визнання його непридатним до військової служби та виключення з військового обліку є чинним, не скасоване та не переглянуте у встановленому законом порядку. На думку позивача, відповідач, самостійно поставивши під сумнів постанову ВЛК та поновивши його на військовому обліку без відповідних повноважень, діяв поза межами компетенції та всупереч вимогам законодавства, а тому просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_1 від 25.01.2013 рішенням військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.04.2019 був визнаний непридатним до військової служби із виключений з військового обліку на підставі наказу МО України №402 від 14.08.2008 за станом здоров`я, а саме: ст. 21 а Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Відповідно до даних військово-облікового документа «Резерв+» від 26.06.2026 ОСОБА_1 перебуває в статусі військовозобов`язаного, хоча згідно рішення ВЛК від 01.04.2019 визнаний непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. 
17.04.2026 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідач листом від 24.04.2026 за №2/847 повідомив про те, що відповідно до електронних баз ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 і є військовозобов`язаний. Інформація внесена внаслідок електронної інформаційної взаємодії між національними електронними інформаційними ресурсами у цілях національної безпеки та оборони України відповідно до наказу від 18.11.25 №448/1522, зареєстрованого в Мінюсті України 02.12.25 за №1801/45207.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-друга статті 1 Закону №2232-XII).
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (частина сьома статті 1 Закону №2232-XII).
Поняття та види, порядок ведення військового обліку, постановка на військовий облік, а також зняття та виключення з нього визначені статтями 33 - 37 Закону №2232-XII.
У відповідності до частини першої статті 33 Закону №2232-XII усі військовозобов`язані та призовники підлягають військовому обліку.
Згідно з частиною третьою статті 33 Закону №2232-XII військовий облік усіх військовозобов`язаних та призовників провадиться за місцем їх проживання, а також за обсягами та деталізацією і поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Відповідно до пункту «а» частини шостої статті 37 Закону №2232-XII (у редакції, яка діяла на момент виключення позивача з військового обліку) виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни: визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Аналогічні норми містить пункт 3 частини шостої статті 37 Закону №2232-XII у чинній редакції, згідно якого виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: визнані непридатними до військової служби.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління, військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності, а також особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022.
Відповідно до пункту 20 Порядку №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Згідно із пунктом 22 Порядку №1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до пункту 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з частиною восьмою статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» №1951-VIII від 16.03.2016 (далі – Закон №1951-VIII) органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
За приписами частини дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII, органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Стаття 14 Закону №1951-VIII регламентує ведення Реєстру.
Так, ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
Частиною третьою статті 14 Закону №1951-VIII визначено, що актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Пунктом 4 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №559 від 16.05.2024 передбачено, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
За змістом пункту 5 Порядку №559 військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в електронній формі є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції.
Як встановлено судом та вбачається із військового квитка серії НОМЕР_1 від 25.01.2013 рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.04.2019 ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби із виключений з військового обліку на підставі наказу МО України № 402 від 14.08.2008 за станом здоров`я, а саме: ст. 21 а Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
За таких обставин, у зв`язку з визнанням ОСОБА_1 рішенням військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.04.2019 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ, позивач мав певні сподівання та легітимні очікування на відповідне застосування вказаної норми.
Так, суд зазначає, що поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку» не є тотожними. Різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. Аналіз змісту відповідних положень статті 37 Закону №2232-XII свідчить про те, що громадяни які підлягають виключенню з військового обліку втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Суд наголошує, що відповідно до норм чинного законодавства, для внесення відмітки про виключення із військового обліку до військового квитка повинні існувати відповідні підстави.
Отже, підставою для виключення з обліку може бути висновок ВЛК, тому оскільки позивач був виключений з військового обліку на підставі рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.04.2019 від по гр. ІІ ст. 21 а, Наказу МОУ «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» №402 від 14.08.2008, то беззаперечним є факт проходження позивачем ВЛК, адже на основі цього приймалося рішення про виключення позивача з військового обліку.
Суд зауважує, що посадові особи, відповідальні за оформлення та заповнення військового квитка серії НОМЕР_1 від 25.01.2013 проставленням свого підпису, скріпленим печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтвердили достовірність внесених даних, у тому числі й щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку, підтвердили дотримання визначеної законодавством процедури, яка передувала внесенню цих даних, а також наявність визначених законом підстав для виключення позивача з військового обліку через непридатність за станом здоров`я.
Суду не надано доказів визнання нечинним цього військового квитка чи притягнення до відповідальності осіб, які оформили та видали його позивачу, тому воно є належним доказом того, що позивач не має статусу військовозобов`язаного, виключений з військового обліку військовозобов`язаних через непридатність до військової служби за станом здоров`я з 01.04.2019.
Суд відхиляє доводи відповідача про неможливість встановлення придатності ОСОБА_1 до військової служби з підстав проходження ним ВЛК за графою ІІ Розкладу хвороб. Як вбачається з військового квитка серії НОМЕР_1 від 25.01.2013 та за результатами медичного огляду позивача було визнано непридатним до військової служби, тому відповідний висновок щодо його придатності був наданий та належним чином відображений у військово-облікових документах.
Так, з аналізу статті 21 а Додатку 1 «Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби» до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008, у редакції, чинній станом на 01.04.2019, вбачається, що до неї належать хвороби центральної нервової системи та їхні наслідки (МКХ G10-G37, G80-G89, G91-G92): системні атрофії, екстрапірамідні й дегенеративні хвороби, церебральний параліч, паралітичні синдроми, хворобу Паркінсона, розсіяний склероз, усі види дистоній, дитячий церебральний параліч, гідроцефалію, токсичну енцефалопатію та інші. Наявність таких захворювань була підставою для прийняття військово-лікарською комісією постанови про непридатність особи до військової служби. Відтак застосування до позивача статті 21 а графи ІІ Розкладу хвороб свідчить про проведення ВЛК повноцінної оцінки стану його здоров`я та визначення ступеня придатності до військової служби.
Таким чином, встановлена в позивача наявність хвороб згідно із статті 21 а Додатку №1 виключала, в тому числі, і можливість проходження ним військової служби.
На переконання суду, виключення громадянина України з військового обліку свідчить про те, що держава в особі компетентного органу (ТЦК та СП чи раніше військового комісаріату) прийняла рішення про визнання особи такою, що не підлягає призову на військову службу та звільнила цю особу від виконання військового обов`язку.
Процедурно рішення про виключення громадянина України з військового обліку означає, що ця особа більше не перебуває на військовому обліку та втрачає статус військовозобов`язаного/ резервіста, а отже не може бути призваною на військову службу за мобілізацією під час дії правового режиму воєнного стану.
Чинне законодавство не має підстав для поновлення позивача на військовому обліку, а закони не мають зворотної дії в часі, якщо таким чином погіршується становище особи.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що за відсутності доказів скасування або перегляду рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.04.2019, перебування позивача на військовому обліку є безпідставним, та порушує принципи законності, правової визначеності та обов`язковості дій суб`єкта владних повноважень у межах і у спосіб, визначених законом.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки право позивача бути виключеним з військового обліку за станом здоров`я виникло ще у квітні 2019 року на підставі відповідного рішення, яке на той час не передбачало затвердження штатною ВЛК, і таке право було порушено відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, то захист і відновлення такого права необхідно здійснювати без покладення на позивача обов`язку дотримуватися тих норм права, яких не існувало на час порушення такого права.
Так, зміни до Положення №402, внесені наказом Міністерства оборони України від 18.08.2023 №490, зокрема щодо обов`язкового затвердження постанов ВЛК районних, міських ТЦК та СП штатною ВЛК, не можуть застосовуватися до правовідносин, що виникли до набрання ними чинності. Це прямо заборонено статтею 58 Конституції України, яка гарантує незворотність дії в часі законів, що погіршують становище особи. Конституційний Суд України (рішення №1-зп/1997, №5-р/2018) наголосив, що нові обов`язки не можуть покладатися на особу заднім числом, а стабільність правовідносин є складовою верховенства права.
Таким чином слід констатувати, що відповідач допустив протиправну поведінку щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про поновлення ОСОБА_1 на військовому обліку. 
А тому позов в цій частині позовних вимог підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо повторного взяття на військовий облік ОСОБА_1 .
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд виходить з того, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. 
Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.
З огляду на вказане суд вважає, що ефективним засобом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача привести у відповідність дані у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно позивача шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про визнання позивача непридатним до проходження військової служби з виключенням з військового обліку, як про особу, яка виключена з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства При зверненні до суду з даною позовною заявою позивач сплатив судовий збір у розмірі 1331,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 02.07.2026 (а. с.5).
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон №3674-VI) при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Оскільки задоволено позов, який було подано до суду в електронній формі через систему Електронний суд, що передбачає застосування коефіцієнту для пониження відповідного розміру ставки судового збору (1331,20 грн х 0,8), тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1064,96 грн. Надміру сплачений судовий збір може бути повернуто позивачу за окремо поданим клопотанням на підставі статті 7 Закону №3674-VI.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_10 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про виключення з військового ОСОБА_1 , як про особу, яка виключена з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1064 (одну тисячу шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський