ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" серпня 2026 р. Справа№ 910/8212/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Коротун О.М.
суддів: Суліма В.В. 
Майданевича А.Г. 

без виклику сторін, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2026
у справі № 910/8212/25 (суддя - Павленко Є.В.)
за позовом Акціонерного товариства "Оксі Банк" 
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рало"
Товариства з обмеженою відповідальністю "Ровєр"
Фізичної особи ОСОБА_1 
про солідарне стягнення 6 217 874,41 грн,
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст заявлених вимог та рішень у справі
У червні 2025 року Акціонерне товариство "Оксі Банк" (далі - Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рало" (далі - ТОВ "Рало"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Ровєр" (далі - ТОВ "Ровєр") та фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 6 217 874,41 грн, з яких: 5 950 000,00 грн - основна заборгованість, 208 374,41 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 59 500,00 грн - заборгованість по комісії. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "Рало" своїх обов`язків за укладеним між ним та позивачем кредитним договором з відкриттям відновлювальної кредитної лінії від 25 квітня 2024 року № 17/24-ВКЛ, а також неналежним виконанням ТОВ "Ровєр" та ОСОБА_1 своїх зобов`язань за укладеними з Банком відповідними договорами поруки від 25 квітня 2024 року №№ 17/24/1-ВКЛ-П, 17/24-ВКЛ-П.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13 листопада 2025 року позов Банку задоволено, стягнуто солідарно з ТОВ "Рало", ТОВ "Ровєр" та фізичної особи ОСОБА_1 на користь позивача 4 950 000,00 грн строкової заборгованості по кредиту, 1 000 000,00 грн простроченої заборгованості по кредиту, 4 075,34 грн строкової заборгованості по процентам, 204 299,07 грн простроченої заборгованості по процентам, 59 500,00 грн простроченої заборгованості по комісії, а також 93 268,12 грн судового збору.
15 грудня 2025 року видано відповідні накази на примусове виконання зазначеного рішення. 
30 квітня 2026 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла скарга на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича (далі - Виконавець), у якій скаржниця просила суд: визнати протиправними дії Виконавця щодо визначення вартості квартири АДРЕСА_1 (далі - квартира) у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2; визнати недійсним висновок про вартість майна (зазначеної квартири), складений ОСОБА_2 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності виданий Фондом державного майна України 16 лютого 2023 року за № 85/2023; визнати протиправним та скасувати повідомлення Виконавця про визначення вартості вказаної квартири в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2. Ухвалою суду від 4 травня 2026 року вказану скаргу повернуто скаржнику без розгляду.
11 травня 2026 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла скарга від 7 травня 2026 року на дії та рішення Виконавця, у якій скаржниця просить суд: визнати протиправними дії Виконавця щодо визначення вартості вказано квартири в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2; визнати недійсним висновок про вартість майна (квартири), складений ОСОБА_2 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом державного майна України 16 лютого 2023 року за № 85/2023; визнати протиправним та скасувати повідомлення Виконавця про визначення вартості цієї квартири в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2. У цій же скарзі ОСОБА_1 просила про поновлення строку на подання вказаної скарги до суду. Ухвалою суду від 12 травня 202року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання скарги від 7 травня 2026 року - відмовлено. Задоволено та поновлено скаржниці вказаний процесуальний строк. Цією ж ухвалою скаргу ОСОБА_1 призначено до розгляду в судовому засіданні на 21 травня 2026 року о 15:00 год, повідомлено Виконавця, а також інших учасників справи № 910/8212/25, про надходження до суду вищевказаної скарги ОСОБА_1 та запропоновано у строк до 20 травня 2026 року подати письмові пояснення по суті зазначеної скарги.
Також 11 травня 2026 року через загальний відділ діловодства суду від ОСОБА_1 надійшла скарга від цієї ж дати на дії рішення Виконавця, у якій скаржниця просить суд: визнати протиправними дії Виконавця щодо передачі на реалізацію квартири в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2; визнати недійсною рецензію на звіт про оцінку цієї квартири (дата підписання 4 травня 2026 року); визнати протиправним та скасувати повідомлення Виконавця про передачу на реалізацію зазначеної квартири в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2; визнати протиправним та скасувати повідомлення Виконавця про рецензію на звіт про оцінку вказаного нерухомого майна (дата підписання 04 травня 2026 року). Ухвалою суду від 12 травня 2026 року вказану скаргу ОСОБА_1 призначено до розгляду в судовому засідання на 21 травня 2026 року о 14:50 год. Цією ж ухвалою повідомлено Виконавця, а також інших учасників справи №910/8212/25 про надходження до суду вищевказаної скарги ОСОБА_1 та запропоновано у строк до 20 травн2026 року подати письмові пояснення по суті зазначеної скарги.
У судових засіданнях 21 травня 2026 року суд постановив протокольні ухвали: про продовження з власної ініціативи на підставі частини 1 статті 342 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строку розгляду скарг ОСОБА_1 від 7 травня 2026 року та 11 травня 2026 року на 20 днів та про відкладення засідань на 18 червня 2026 року.
27 травня 2026 року через систему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла скарга на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича (далі - Виконавець), у якій скаржниця просила суд: визнати протиправною бездіяльність Виконавця щодо невирішення питання про зупинення виконавчих дій примусової реалізації майна - квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний/кадастровий номер 2924859780000, у межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_3 та виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13 листопада 2025 року впродовж наступного робочого дня з дня отримання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 21 травня 2026 року в справі № 910/8212/25; зобов`язати Виконавцю усунути допущене порушення шляхом прийняття постанови про зупинення виконавчих дій з примусової реалізації вказаної квартири в межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_3 та виконавчого провадження № НОМЕР_2.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27 травня 2026 року вирішення питання про прийняття до розгляду скарги ОСОБА_1 від 27 травня 2026 року на бездіяльність Виконавця в справі № 910/8212/25 відкладалося до повернення матеріалів вказаної справи до Господарського суду міста Києва та відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_2.
Ухвалами Господарського суду міста Києва від 8 червня 2026 року провадження з розгляду скарг ОСОБА_1 від 7 травня 2026 року та 11 травня 2026 року на дії та рішення Виконавця в справі № 910/8212/25 зупинено до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 13 листопада 2025 року та відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_2.
10 червня 2026 року через систему "Електронний суд" від Виконавця надійшли письмові пояснення по суті поданої ОСОБА_1 скарги від 11 травня 2026 року.
29 червня 2026 року через систему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення провадження справі № 910/8212/25 у частині розгляду її скарг на дії та рішення Виконавця: від 7 травня 2026 року, від 11 травня 2026 року, від 27 травня 2026 року. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що зупинення судом апеляційної інстанції виконання рішення суду першої інстанції не забезпечує юридичну визначеність та не запобігає подальшому вчиненню приватним виконавцем порушень під час вчинення дій у межах зведеного виконавчого провадження, що й зумовлює поновлення розгляду скарг.
2. Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2026 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 29 червня 2026 року про поновлення провадження в справі № 910/8212/25 відмовлено.
3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду.
Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 13.07.2026 (через Електронний суд) звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (була отримана головуючою суддею 16.07.2026), в якій просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2026 у справі № 910/8212/25 задовольнити. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2026 у справі №910/8212/25 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення провадження у справі скасувати. Направити справу № 910/8212/25 для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2026, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сітайло Л.Г., Крижний О.М.
17.07.2026 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2026 у справі № 910/8212/25 залишено без руху. Запропоновано скаржниці сплатити судовий збір у встановленому відповідним законодавством розмірі (2 662,40 грн), про що надати суду докази в десятиденний строк.
23.07.2026 (через Електронний суд) до суду апеляційної інстанції від скаржниці надійшла заява про усунення недоліків, до якої скаржниця долучила докази сплати судового збору, що підтверджується квитанцією про сплату від 23.07.2026. Заяву подано в строк, встановлений судом.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2026 було прийнято до провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2026 у справі № 910/8212/25, у складі колегії суддів: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; призначено до розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2026 у справі № 910/8212/25 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.
05.08.2026 від Телявського А.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України. 
4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в них доводів
ОСОБА_1 оскаржує ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2026 у справі №910/8212/25, якою відмовлено в задоволенні її клопотання про поновлення провадження з розгляду поданих нею скарг на дії та рішення приватного виконавця (від 07.05.2026, 11.05.2026 та 27.05.2026), вважаючи цю відмову необґрунтованою та такою, що позбавляє її ефективного судового захисту. 
Скаржниця зазначає, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи відмову зупиненням виконавчого провадження НОМЕР_4, залишив поза увагою, що оскаржувані дії приватного виконавця вчиняються в межах зведеного виконавчого провадження НОМЕР_5, до складу якого входять й інші, незупинені виконавчі провадження (НОМЕР_6 та НОМЕР_7), а тому передбачена частиною 7 статті 340 ГПК України перешкода (зупинення виконавчого провадження) стосується лише конкретного зупиненого провадження і не поширюється на зведене провадження в цілому, у межах якого виконавчі дії тривають. На думку апелянта, суд помилково ототожнив зупинене провадження НОМЕР_4 із незупиненим зведеним провадженням НОМЕР_5, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Апелянтка наголошує, що подальше зупинення розгляду скарг до завершення апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції не забезпечує юридичної визначеності та не перешкоджає приватному виконавцю продовжувати реалізацію належного їй майна в межах зведеного провадження, внаслідок чого до завершення такого перегляду квартиру може бути реалізовано на користь третіх осіб, що зробить неможливим відновлення порушеного права та позбавить сенсу подальший судовий контроль за діями виконавця. Апелянт також звертає увагу, що встановлений частиною 1 статті 342 ГПК України двадцятиденний строк розгляду скарг вже сплив ще до зупинення провадження за ними, а тому подальше зволікання не відповідає вимогам розгляду справи в розумний строк за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням вказаного, скаржниця просила скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2026 у справі №910/8212/25 про відмову в поновленні провадження та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
5. Вимоги відзиву на апеляційну скаргу та короткий зміст наведених в ньому доводів
Приватний виконавець Телявський А.М. заперечує проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та вважає ухвалу суду першої інстанції законною й обґрунтованою.
Так, виконавець зазначає, що на його виконанні перебуває зведене виконавче провадження НОМЕР_5, до складу якого входять три виконавчі провадження: НОМЕР_4 (з примусового виконання наказу №910/8212/25 про стягнення 6 311 142,53 грн), НОМЕР_6 (з примусового виконання наказу №910/8210/25 про стягнення 1 500 000 грн) та НОМЕР_7 (з примусового виконання цього ж наказу щодо стягнення судового збору 11 250 грн). Виконавець наголошує, що всі три подані ОСОБА_1 скарги (від 07.05.2026, 11.05.2026 та 27.05.2026) стосуються виключно дій та бездіяльності приватного виконавця в межах саме виконавчого провадження НОМЕР_4 - визначення вартості квартири, передачі її на реалізацію, невирішення питання про зупинення реалізації саме в межах цього провадження, - тоді як виконавчі провадження НОМЕР_6 та НОМЕР_7 предметом жодної зі скарг не є та ОСОБА_1 взагалі не оскаржуються.
Виконавець зазначає, що постановою від 25.05.2026 виконавче провадження НОМЕР_4 було зупинено на підставі частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження», а матеріали справи №910/8212/25 перебувають у суді апеляційної інстанції у зв`язку з розглядом апеляційної скарги іншої особи ( ОСОБА_3 ) на рішення суду від 13.11.2025, який на час постановлення оскаржуваної ухвали не завершено. Відтак, на переконання виконавця, суд першої інстанції правильно встановив одночасне існування двох передбачених частиною 7 статті 340 ГПК України обставин, що унеможливлюють розгляд саме цих скарг - відсутність матеріалів справи та зупинення відповідного виконавчого провадження.
Також виконавець заперечує доводи апелянта про те, що зупинення поширюється лише на провадження НОМЕР_4, а не на зведене провадження в цілому, вважаючи цей аргумент таким, що не має значення для вирішення спору, оскільки предметом судового контролю є конкретні дії та бездіяльність виконавця, вчинені саме в межах зупиненого провадження НОМЕР_4, а не в межах зведеного провадження як такого. Виконавець наголошує, що сам факт об`єднання кількох проваджень у зведене не розширює предмет поданих скарг і не створює підстав для поновлення їх розгляду, оскільки провадження НОМЕР_6 та НОМЕР_7 не зупинені, але й не оскаржуються ОСОБА_1 .
Таким чином, виконавець вважає безпідставними доводи апелянтки про позбавлення її ефективного судового захисту, оскільки вони штучно пов`язують необхідність поновлення розгляду скарг зі здійсненням виконавчих дій у провадженнях, правомірність яких ОСОБА_1 взагалі не оскаржувала. А тому приватний виконавець просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2026 у справі №910/8212/25 - без змін.
Інші учасники апеляційного провадження своїм правом на подання відзивів та письмових пояснень - не скористались. 
ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
5. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.(стаття 129-1 Конституції України).
Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Положеннями частини 1 статті 18 ГПК України також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
21.05.2026 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою задоволено клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження. Поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/8212/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/8212/25. Призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/8212/25 на 23.06.2026. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/8212/25 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, згідно ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012 Конституційний Суд України).
З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання.
Розділом V ГПК України врегулювано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах.
Як передбачено ч.1 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами (ч.3 ст.327 ГПК України).
За ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Разом з цим, частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів звертає увагу, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є «судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах», який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Статтею 339-1 ГПК України унормовано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Таким чином, право сторін виконавчого провадження на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця обмежене випадками, коли такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушуються права та свободи скаржника (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 05.12.2023 року у справі №904/416/21).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №904/7326/17 зазначено, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відмовляючи у задоволенні поданого клопотання про поновлення провадження за наведеними скаргами у справі, суд першої інстанції виходив з того, що зупинення провадження у справі № 910/8212/25 з розгляду скарг від 7 травня 2026 року, від 11 травня 2026 року на дії та рішення виконавця, а також відкладення вирішення питання про прийняття до розгляду скарги ОСОБА_1 на дії та рішення виконавця від 27 травня 2026 року, зумовлене одночасним існуванням двох передбачених частиною 7 статті 340 ГПК України обставин, що унеможливлюють розгляд вказаних скарг.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що такий висновок суду першої інстанції є частково помилковим (в частині відсутності підстав для поновлення провадження) з урахуванням наступного. 
Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що як вбачається з матеріалів справи, Господарським судом міста Києва на виконання рішення від 13.11.2025 видано наказ від 15.12.2025 № 910/8212/25.
Наказ суду прийнято до виконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. Постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 23.02.2026 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання згаданого наказу.
Постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 23.02.2026 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання згаданого наказу.
Також постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 23.02.2026 у ВП № НОМЕР_2 об`єднано три виконавчі провадження у зведене № НОМЕР_3: № НОМЕР_2 - з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 № 910/8212/25; № НОМЕР_9 - з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 у справі № 910/8210/25 (сума боргу); № НОМЕР_8 - з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 у справі № 910/8210/25 (судовий збір).
Так, суд апеляційної інстанції приймає доводи скаржниці, що суд першої інстанції фактично помилково ототожнив зупинене провадження НОМЕР_4 із незупиненим зведеним виконавчим провадженням НОМЕР_5, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Як вбачається із інформації, що міститься на офіційному сайті Міністерства юстиції України (Автоматизована система виконавчого провадження), станом на 31.08.2026 за зведеним виконавчим провадженням № НОМЕР_3 дійсно відображається три інші виконавчі провадження з виконання наказу у даній справі: № НОМЕР_2; № НОМЕР_9; № НОМЕР_8. Водночас, як вбачається зі станів вп, що відображаються станом на 31.08.2026, ВП № НОМЕР_2 - зупинено; № НОМЕР_9 - відкрито; № НОМЕР_8 - відкрито. 
В цій частині доводи апелянта щодо незупинення двох виконавчих проваджень - є обґрунтованими та такими, що підтверджується офіційними сервісами. 
Разом з цим, відповідно до ч. 7 ст. 340 ГПК України якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду відповідної скарги, крім випадку зупинення виконання судового рішення саме судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
Аналізуючи вказану норма процесуального права, суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавцем було зазначено про те, що відсутність матеріалів справи не перешкоджає розгляду скарги, крім випадків зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
Так, в даному випадку, по-перше, відсутнє зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції (законодавцем імперативно було визначено саме суд касаційної інстанції); а також відсутнє зупинення виконавчого провадження, зокрема, і зведеного за № НОМЕР_3; так і тих, які входять до зведеного вп № НОМЕР_9; № НОМЕР_8. Доводи скаржниці в цій частині є обґрунтованими. 
Більше того, навіть по зупиненому ВП № НОМЕР_2 вбачається вчиненні дій, які очевидно свідчать про продовження реалізації спірного майна. Так, з інформації, що міститься на ДП Сетам, за лотом № 603932 (спірне нерухоме майно, яке було арештовано виконавцем Телявським А.М. в межах ВП НОМЕР_4) були призначені торги на 24.08.2026. Однак такі не відбулись через невнесення учасниками гарантійного внеску. Таким чином, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи приватного виконавця в частині його посилань на необґрунтованість доводів скаржниці щодо того, що реалізація спірного майна була зупинена. 
А тому посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на положення ст. 227, 228 ГПК України - є помилковим у контексті застосування в даному випадку ч. 7 ст. 340 ГПК України, яка є спеціальною при розгляді таких скарг на дії приватного виконавця та не передбачає такого зупинення. 
В цій частині суд апеляційної інстанції також (в межах ст. 269 ГПК України) приймає доводи скаржниці, що у скарзі від 27.05.2026 ОСОБА_1 просила визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця щодо невирішення питання про зупинення виконавчих дій з примусової реалізації квартири та просила зобов`язати виконавця зупинити відповідні виконавчі дії також у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, оскільки як вбачається з офіційних джерел - такі дії продовжують вчинятись. 
А тому суд апеляційної інстанції з огляду на наведене, відхиляє викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи виконавця в цій частині та приймає доводи апеляційної скарги. 
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 06.07.2026 у справі № 910/8212/25 скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, зокрема, ч. 7 ст. 340 ГПК України. 
Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність), про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність), зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство (неплатоспроможність) без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
8. Судові витрати
Об`єднана палата КГС ВС у постанові від 16.05.2025 у справі № 903/421/24 зазначила, що за подання скарг на судові рішення, у яких розглянуто скаргу на рішення, дії чи бездіяльність органу виконавчої служби (в порядку судового контролю за виконанням), судовий збір не сплачується і не покладається на скаржника.
За результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції встановив, що зазначена ухвала стосується фактичного виконання рішення. З урахуванням того, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2026 було зазначено про необхідність сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 06.07.2025 - сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (квитанція № №0546-5454-2660-9525 від 23.07.2026) підлягає поверненню заявниці. 
Керуючись ст.ст. 2, 129, 234, 269, 270, 271, ст. 275-277, 280, 282, 340 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2026 у справі № 910/8212/25 - задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2026 у справі № 910/8212/25 - скасувати. Заяву ОСОБА_1 передати на розгляд до суду першої інстанції. 
3. Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зі спеціального фонду Державного бюджету України надлишково сплачений судовий збір 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп (квитанція № №0546-5454-2660-9525 від 23.07.2026). 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження до Верховного Суду передбачено ст. 287-289 ГПК України. 

Головуючий суддя О.М. Коротун 

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич