КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/3384/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, б.1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008, ЄДРПОУ 13844159)
до відповідача-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, буд. 7а, м. Кропивницький, 25009, ЄДРПОУ 20632802)
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.03.2026 року №112450001486 про відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що їй призначена пенсія за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Позивач звернулась із заявою про призначення грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте рішенням відповідача-1 відмовлено у задоволені заяви та зазначено про відсутність права на призначення грошової допомоги, оскільки на день досягнення пенсійного віку відсутній факт роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років.
Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що порушує її права, звернулась до суду із вказаним позовом.
Ухвалою від 26.05.2026 року позовну заяву залишено без руху. У встановлений суддею строк позивач подав до суду уточнену позовну заяву.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 червня 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.73).
Представником відповідача - 2 подано до суду пояснення, в яких зазначено, що відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити певні дії, оскільки заява позивача про призначення разової грошової допомоги в розмірі 10 пенсій, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не розглядалася та не вчинялося будь-яких дій або бездіяльності щодо позивача. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не приймалось рішення, за наслідком розгляду заяви позивача про призначення разової грошової допомоги в розмірі 10 пенсій, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (рішення від 10.03.2026) та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (рішення від 23.02.2026).
Також звернув увагу суду щодо довідки № 2187/4.6-01-17, в якій зазначено, що позивач працювала з 02.09.1991 по 27.07.1992 на посаді музичного керівника в дитячому закладі. Водночас працювала по 03.01.1994 у дитячому садочку № 1 (відсутні відомості про дату та підстави прийняття на роботу) музичним працівником, з 06.05.1994 по 15.10.1994 працювала музичним працівником у дитячому садочку № 20 та з 16.10.1994 по 08.07.1997 працювала на посаді музичного працівника, які не передбачені Переліком № 909. Переліком № 909 передбачено посаду музичного керівника, отже період роботи з 09.09.1991 по 26.07.1992 на посаді музичного керівника дитячого садка № 22 підлягає зарахуванню до стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги згідно пунктом 71 розділу ХV “Прикінцевих положень” Закону № 1058.
Посада музичного працівника з 01.01.1992 Переліком № 909 не передбачена, отже відсутні підстави щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги згідно пунктом 71 розділу ХV “Прикінцевих положень” Закону № 1058 періодів роботи з 27.07.1992 по 03.01.1994, з 06.05.1994 по 15.10.1994, з 15.10.1994 по 08.07.1997. Щодо періоду роботи з 01.08.1998 по теперішній час на посаді викладача Благовіщенської школи мистецтв, підстави для зарахування до стажу за вислугу років, на думку відповідача, відсутні, оскільки займана посада відсутня в Переліку № 909.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив. 
Позивачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком відповідно Закону № 1058 з 12.02.2026.
16.02.2026 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління про призначення пенсії за віком та грошової допомоги згідно пунктом 71 розділу ХV “Прикінцевих положень” Закону.
Заява ОСОБА_1 опрацьовувалася за принципом екстериторіальності в Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та прийнято рішення про призначення пенсії за віком, а також рішення від 23.02.2026 № 112450001486 про відмову у призначенні грошової допомоги згідно пунктом 71 розділу ХV “Прикінцевих положень” Закону з 12.02.2026. 
Обчислення розміру пенсії проведено виходячи із страхового стажу 42 років 7 місяців 23 днів, (пораховано по 31.01.2026). Коефіцієнт страхового стажу, розрахований відповідно до статті 25 Закону, становить 0,42583.
Розмір пенсійної виплати з 12.02.2026 склав 11887,73 грн, де:
11576,33 грн – основний розмір пенсії (27185,34 грн х 0,42583);
311,40 грн - доплата за 12 років понаднормового стажу (2595,00 грн х 12%, де
2595,00 грн - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з
01.01.2026).
Страховий стаж на посадах, що дають право на призначення грошової допомоги, обчислений за період з 01.08.1986 по 01.09.1991, становив 5 років 1 місяць 1 день.
02.03.2026 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії, а саме допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами в частині нарахування та виплати грошової допомоги згідно пунктом 71 розділу ХV “Прикінцевих положень” Закону № 1058, до якої долучено, зокрема, довідку про період роботи від 02.03.2026 № 19 (далі — Довідка № 19), видану Благовіщенською школою мистецтв.
Заяву опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області та прийнято рішення від 10.03.2026 № 112450001486 про відмову в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти пенсій з підстав відсутності необхідного стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років (30 років).
27.03.2026 ОСОБА_1 звернулася із скаргою № 15965/К-1400-26 щодо перегляду рішення від 10.03.2026 № 112450001486 про відмову в перерахунку пенсії.
Головним управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто скаргу та переглянуто періоди страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги згідно пунктом 71 розділу ХV “Прикінцевих положень” Закону № 1058.
ОСОБА_1 , на дату досягнення пенсійного віку, визначеного ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, працювала в Благовіщенській школі мистецтв відділу культури, туризму та спорту Благовіщенської міської ради Кіровоградської області завідуючою фортепіанним відділом та до цього часу не отримувала будь-яку пенсію.
Страховий стаж, обчислений за періоди з вересня 1982 року по січень 2026 року, склав 42 роки 07 місяців 23 дні.
За записами трудової книжки від 04.08.1986 ОСОБА_1 працювала:
01.08.1986 по 01.09.1991 - викладач по класу фортепіано Ульяновської дитячої музичної школи;
09.09.1991 по 26.07.1992 - музичний керівник дитячого садка № 22;
27.07.1992 по 03.01.1994 - музичний працівник дитячого садка № 1;
06.05.1994 по 15.10.1994 - музичний працівник дитячого садка № 1;
15.10.1994 по 08.07.1997- музичний працівник дитячого садка № 4;
01.08.1998 по 31.10.2015 - викладач по класу фортепіано в Ульяновській школі мистецтв;
01.11.2016 по теперішній час - викладач фортепіано в Благовіщенській школі мистецтв.
В довідці № 2187/4.6-01-17 зазначено, що позивач працювала з 02.09.1991 по 27.07.1992 на посаді музичного керівника в дитячому закладі. Водночас працювала по 03.01.1994 у дитячому садочку № 1 (відсутні відомості про дату та підстави прийняття на роботу) музичним працівником, з 06.05.1994 по 15.10.1994 працювала музичним працівником у дитячому садочку № 20 та з 16.10.1994 по 08.07.1997 працювала на посаді музичного працівника.
За результатами розгляду скарги Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 11.05.2026 № 1400-0303-8/32259 вирішено скаргу ОСОБА_1 від 27.03.2026 на рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.03.2026 задовольнити частково: скасовано Рішення від 10.03.2026 в частині відмови в зарахуванні до стажу періоду роботи, який дає право на призначення грошової допомоги згідно пунктом 71 розділу ХV “Прикінцевих положень” Закону, з 09.09.1991 по 26.07.1992; зараховано до стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги згідно пунктом 71 розділу ХV “Прикінцевих положень” Закону № 1058 період з 09.09.1991 по 26.07.1992. В іншій частині Рішення від 10.03.2026 залишено без змін.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058- IV).
Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.
Згідно з пунктом 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058- IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок № 1191).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 1191 цей Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15) (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., N 49-51, ст. 376), та механізм її виплати.
Пунктом 2 Порядку № 1191 встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення":
переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 (909-93-п) "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (ЗП України, 1994 р., N 4, ст. 70; Офіційний вісник України, 2002 р., № 39, ст. 1820; 2004 р., N 46, ст. 3052).
Згідно з пунктом 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посади в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь-якого іншого виду пенсії.
Подібний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 13.03.2018 (справа № 234/13835/17).
Частиною першою статті 10 Закону України «Про освіту» передбачено, що невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.
Здобуття позашкільної освіти забезпечується закладами позашкільної освіти різних типів, форм власності та підпорядкування, іншими закладами освіти, сім`єю, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами, організаціями та іншими юридичними і фізичними особами (частина третя статті 14 Закону України «Про освіту»).
Відповідно до частини четвертої статті 14 Закону України «Про освіту» державні заклади позашкільної освіти утворюються центральними органами виконавчої влади та фінансуються за кошти державного бюджету. Інші заклади позашкільної освіти утворюються органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, у тому числі релігійними організаціями, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку, іншими юридичними і фізичними особами, за наявності необхідної матеріально-технічної та науково-методичної бази, педагогічних та інших працівників.
Частиною сьомою статті 14 Закону України «Про освіту» встановлено, що порядок, умови, форми та особливості здобуття позашкільної освіти визначаються спеціальним законом.
За приписами статті 1 Закону України "Про позашкільну освіту" від 22.06.2000 № 1841-ІІІ визначено: система позашкільної освіти - освітня підсистема, що включає, зокрема, державні, комунальні, приватні заклади позашкільної освіти; позашкільна освіта - сукупність знань, умінь та навичок, що здобувають вихованці, учні і слухачі в закладах позашкільної освіти, інших суб`єктах освітньої діяльності за програмами позашкільної освіти.
Згідно з статтею 4 Закону України "Про позашкільну освіту" позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.
Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про позашкільну освіту" передбачено, що заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл, спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів осіб з інвалідністю, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.
Згідно з абзацом 3 частини четвертої статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 433 "Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів (далі Перелік № 433) і Положення про позашкільний навчальний заклад" затверджено типи позашкільних навчальних закладів.
Мистецькі школи: музична, художня, хореографічна, хорова, школа мистецтв тощо (пункт 6 Переліку № 433).
Центр, палац, будинок, клуб художньої творчості дітей, юнацтва та молоді, художньо-естетичної творчості учнівської молоді, дитячої та юнацької творчості, естетичного виховання (пункт 7 Переліку № 433).
Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік № 909).
Відповідно до розділу 1 "Освіта" Переліку №909, закладами і установами освіти є середні загальноосвітні навчальні заклади, і школи інтернати всіх типів і найменувань, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні, художні й спортивні школи за посадами, які дають право на пенсію за вислугу років: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, вчителі-дефектологи, викладачі, педагоги, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Так, Переліком № 909 не передбачена посада викладача з класу фортепіано.
Однак суд зауважує, що згідно з пунктом 3 розділу VIII Прикінцевих положень Закону України «Про позашкільну освіту» до приведення законів України, інших нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.
14.06.2000 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 963, якою затвердив Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників (далі - Перелік № 963).
До посад педагогічних працівників згідно з цим Переліком віднесено: вчителі, викладачі всіх спеціальностей, асистент вчителя, асистент вчителя-реабілітолога, старший викладач вищого навчального закладу I і II рівня акредитації, майстер виробничого навчання, педагог професійного навчання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладу охорони здоров`я та соціального забезпечення, методист, педагог-організатор, практичний психолог, соціальний педагог, керівник гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи; концертмейстер, художній керівник, культорганізатор, акомпаніатор, екскурсовод, інструктор з туризму закладів освіти; старший вожатий, вожатий, вихователь-методист, музичний керівник, інструктор з фізкультури, інструктор з праці, інструктор слухового кабінету, фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру, старший керівник та керівник туристських груп (походу, екскурсії, експедиції) у позашкільних закладах; старший майстер у професійно-технічному навчальному закладі, перекладач-дактилолог; помічник директора з режиму, старший черговий з режиму, черговий з режиму у закладах освіти для громадян, які потребують соціальної допомоги і реабілітації.
Верховним Судом у постанові від 23.01.2020 у справі № 756/9879/16-а викладено висновок стосовно того, що при встановленні права на зарахування періоду роботи до спеціального страхового стажу, необхідно враховувати та аналізувати положення Закону України «Про освіту» №1060-XII, Закону України «Про позашкільну освіту» № 1841-III, Переліків № 963, № 433, які також регулюють правовідносини, що виникають при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України заяв громадян про призначення пенсій за вислугу років.
Тобто, при встановленні права на зарахування періоду роботи позивача до спеціального страхового стажу, який дає право у тому числі на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV необхідним є системний аналіз законодавства, з метою встановлення, чи відноситься посада позивача до педагогічних посад.
Водночас, Верховним Судом неодноразово зверталась увага на те, що перелік закладів, установ освіти і посад, визначений Переліком № 909, містить прогалини, що зумовлює обмеження права педагогічних працівників на отримання пенсії за вислугу років.
Так, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17 та від 30.01.2019 у справі № 442/456/17, суд відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 419/794/15, і серед іншого вказав: «Таким чином, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п. «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909».
Відтак, виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про освіту», Закону України «Про позашкільну освіту», Переліку № 963, Переліку № 433, суд дійшов висновку, що посада викладача з класу фортепіано, яку позивач обіймала, відноситься до педагогічних і дає право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи, а тому вищевказаний стаж роботи позивача необхідно зарахувати до її спеціального стажу у розумінні пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058- IV, навіть попри те, що зазначені посади прямо не передбачені Переліком № 909.
Подібна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №876/5312/17, Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17, від 08.04.2020 у справі № 149/2408/17, від 23.12.2020 у справі № 456/2087/16-а, висновки якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).
З наведеного, суд не приймає посилання відповідача про не включення зазначених посад до Переліку № 909.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування до її спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню періодів роботи:
01.08.1998 по 31.10.2015 - викладач по класу фортепіано в Ульяновській школі мистецтв;
01.11.2016 по теперішній час - викладач фортепіано в Благовіщенській школі мистецтв.
Водночас, суд не вбачає підстав для зазначення конкретної кількості років, місяців та днів стажу позивача, який підлягає зарахуванню до спеціального, адже такими повноваженнями наділений пенсійний орган та є дискреційними. У свою чергу, для встановлення підстав для нарахування та виплати позивачу спірної грошової допомоги, суду достатньо, що спеціальний стаж позивача становить понад 30 років.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.03.2026 № 112450001486 про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту свого порушеного права та доводам відповідача щодо дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України при вирішенні спірного питання, суд зазначає таке.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
У спірних правовідносинах, в разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій, а отже відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд.
Суд враховує, що позивачу призначена пенсія за віком відповідно до приписів Закону №1058-ІV, що не заперечується сторонами та підтверджується наявними доказами в матеріалах справи.
Обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами засвідчують той факт, що станом на день досягнення пенсійного віку позивач працювала у закладах та установах державної та/або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788, а її стаж роботи на таких посадах на момент досягнення пенсійного віку становив понад 30 років.
Крім того, позивачу до моменту призначення пенсії за віком, пенсія з інших підстав не призначалась, одноразова грошова допомога не виплачувалась.
Отже, дотримано всі умови, визначені пунктом 7-1 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, для виплати позивачці грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1331 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.03.2026 року №112450001486 про відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до спеціального стажу у сфері освіти відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, що дає право на призначення пенсії на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи викладачем по класу фортепіано в Ульяновській школі мистецтв та в Благовіщенській школі мистецтв.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1331 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (ЄДРПОУ 13844159).
Учасникам справи, які зареєстрували електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. Вказане не позбавляє права таку особу отримати копію судового рішення у паперовій формі за її окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО