н\п 2-а/490/77/2026 Справа № 490/3092/26

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді – Гуденко О.А., 
при секретарі – Романової К.Т., 
за участю представника позивача – адвоката Василинюка В.В., 
представників відповідача Тимошенка О.С., Мосінзової С.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про визнання протиправної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-
ВСТАНОВИВ:

В квітні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6931973 від 29.03.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, з накладенням штрафу в розмірі 510 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова грунтується на виключно суб`єктивному сприйнятті інсспектора, натомість належні докази порушення ним правил ПДР відсутні , насправді відбулося фактичне спотворення подій, фальсифікація з боку поліцейських і незаконне складання постанови. 

30.06.2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Так, 29.03.2026 під час несення служби працівниками управління поліції охорони Миколаївської області в Центральному р-ні м. Миколаєва було помічено автомобіль Jeep Compass з державним номерним знаком НОМЕР_1 , водій якого, рухаючись по вулиці 9-Слобідська, порушував Правила дорожнього руху України , а саме проїхав перехрестя з просп. Центральним на заборонений червоний сигнал світлофору, що є порушенням вимог п.8.7.3.е) ПДР України. Було прийнято рішення зупинити вищевказаний транспортний засіб на підставі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". 
В подальшому водій вказаного автомобіля продовжив рух по просп. Центральному ігноруючи вимогу працівників поліції зупинитись та на перехресті з вул. 3-Слобідська здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофору. Поліцейський підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу поліцейського та пред`явив посвідчення водія.
В подальшому було встановлено, що водій транспортного засобу мав ознаки алкогольного сп`яніння. З метою належного реагування та документального оформлення правопорушення, на місце події було викликано наряд УПП в Миколаївській області ДПП. Після прибуття працівників УПП в Миколаївській області ДПП позивачу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у порядку, встановленому законодавством. 
Крім того, до поліції надійшло повідомлення на спецлінію «102» про те, що водій автомобіля Jeep Compass, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, що також підтверджувало наявність підстав для реагування працівників поліції та документування виявленого адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що факт порушення вимог пункту 8.7.3.е) Правил дорожнього руху України був безпосередньо встановлений працівниками поліції, а також підтверджувався повідомленням, отриманим на спецлінію «102», після завершення необхідних процесуальних дій, у тому числі проходження Позивачем огляду на стан алкогольного сп`яніння, було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП. Перед розглядом справи позивачу було роз`яснено його процесуальні права, передбачені статтями 268, 307, 308 КУпАП, а також статтями 55, 56, 59 та 63 Конституції України. 
За результатами розгляду справи уповноваженою посадовою особою було винесено постанову серії ЕНА № 6931973 від 29.03.2026 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Згідно зі ст. 285 КУПАП Позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, та вручено її копію. 
Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, відеозаписом з автомобільного відеореєстратора службового автомобіля поліції охорони в Миколаївській області, відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів 474189, 470517. На наданому до матеріалів справи відеозаписі з автомобільного відеореєстратора зафіксовано рух транспортного засобу Jeep Compass, державний номерний знак НОМЕР_1 , проспектом Центральним у м. Миколаєві. Із зазначеного відеозапису вбачається, що на перехресті просп. Центрального та вул. 3-Слобідської вказаний транспортний засіб здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофора, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.69 «Місце зупинки» та здійснив зупинку безпосередньо на пішохідному переході. Таким чином, відеозапис об`єктивно відображає обставини вчинення адміністративного правопорушення та підтверджує факт порушення позивачем вимог пункту 8.7.3.е Правил дорожнього руху України, що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП

Зазначають, що позивачем не надано жодного підтвердження, що спростовує факт вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП

На підтвердження належного дотримання працівником поліції вимог процесуального законодавства відповідач звертає увагу Шановного Суду на відеозапис з нагрудного відеореєстратора 474189, здійснений о 21 год. 37 хв. З аналізу зазначеного відеозапису вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський ознайомив позивача з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. При цьому водій, усвідомлюючи зміст зазначених дій, власноруч поставив підпис у відповідній графі протоколу, не висловив жодних заперечень, зауважень чи клопотань, що свідчить про відсутність порушень його процесуальних прав під час складання адміністративних матеріалів.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності час вчинення адміністративного правопорушення та час розгляду справи. Сторона Відповідача не погоджується з наведеними доводами та вважає їх такими, що не спростовують факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення. Звертаємо увагу, що вказані Позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо ним було вчинено порушення вимог ПДР України, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 753/4366/17, від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16, а також від 14.08.2018 у справі № 826/15341/15.
Після зупинки транспортного засобу у Позивача були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим його було направлено до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог чинного законодавства. Проведення медичного огляду, оформлення його результатів, а також подальший розгляд справи про адміністративне правопорушення об`єктивно потребували певного часу, у зв`язку із чим постанова була винесена після завершення зазначених процесуальних дій. Таким чином різниця між фактичним часом вчинення правопорушення та часом, зазначеним у постанові, зумовлена особливостями роботи технічного засобу, за допомогою якого оформлювалася постанова. Зокрема, під час формування постанови службовий планшет автоматично підтягує поточний час із системи, що й зумовило зазначену розбіжність.
Під час спілкування з Позивачем та розгляду справи відеореєстратори не вимикалися, а відеозапис здійснювався безперервно, що виключає можливість спотворення хронології подій або втручання у зафіксовані обставини. Безперервний характер відеозапису дозволяє достовірно встановити послідовність дій працівників поліції та Позивача від початку бесіди з водієм транспортного засобу до винесення оскаржуваної постанови. 
При цьому вказана неточність жодним чином не вплинула на правильність встановлення обставин справи, не призвела до порушення прав Позивача та не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, який підтверджується іншими наявними у справі доказами, зокрема відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських. 
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності
Ухвалою судді від 30.04.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 

В судовому засіданні представник позивача адвокат Василинюк В.В. підтримав вимоги позову з викладених підстав. 
Звернув увагу суду на те, що позивач дійсно був зупинений працівниками Службьи охорони після проїзду перехрестя пр.Центрального та вул.3-тя Слобідська близько 18.40 годин 29 березня 2026 року, при цьому пояснивши йому про те, що він проїхав на заборонений червоний сигнла світлофора на перехресті проспекта Центрального з вул.9-та Слобідська. Після зупинки був викликаний наряд патрульної поліції, декілька годин тривало спілкування та перевірка позивача на перебування в стані алкогольного сп`яніння. Потім з медичного закладу його повернули на службовому автомобілі на місце зупинки та скалали оскаржувану постанову о 21.30 годин того ж дня, але за порушення, яке він ніби-то вчинив три години потому і в іншому місці. Попередньо йому повідомив інспектор поліції, що постанову за порушення ПДР на нього складуть в будь-якому разі. Зісно, щоб від нього, так би мовити "відчепилися", він підписав постанову без жодних зауважень - адже чітко знав, що жодного порушення ПДР він не здійснював, не здійснював проїзд перехресття на заборонений сигнал світлофора. 
Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Зазначили, що дійсно вперше порушення ПДР водієм ОСОБА_1 , а саме проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора був зафіксований в районі вул.9-та Слобідська, але водій продовжив рух, не реагував на вимогу працівниів національної поліції Служби охорони щодо зупинки, і повторно ще раз продовжив рух на червоне світло світлофора на перехресті з 3-ю Слобідською по пр.Центральному, після чого все ж таки здійснив зупинку. Щодо часу вчинення правопорушення, то при складанні постанови логістичний пристрій автоматично підтягує час складання постанови , що неможливо змінити. Проте на відео, де зафіксований сам факт правопорушення чітко зазначено час, що доводить вину водія, і не свідчить про незаконність оскаржувнаої постанови.

Вислухавши пояснення представників сторні, дослідивши письмові та відео-докази, суд прийшов до наступного.

Інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтеннатом Фіголь А.Д. було винесено постанову серії ЕНА № 6931973 від 29.03.2026 про притягнення водія автомобіля Джип Компасс , д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.
Згідно зазначеного в постанові розділу "час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення" : 29.03.2026 21.30 м.Миколаїв, вул.3-я Слобідська, 49Б - водій проїхав перехрестя просп.Центарльний та вул.3-я Слобідська на заборонений червоний сигнал світлофора (нагрудний відеореєстратор 474189) - чим порушив п.8.7.3 .е ПДР - порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих. 

Так, відповідно п.8.7.3 .е ПДР України,  червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно рапорту від 29.03.2026, того дня о 19.32 надійшло повідомлення до УПП в Миколаївській області від служби 102 , що під час несення служби працівниками управління поліції охорони Миколаївської області в Центральному р-ні м. Миколаєва було помічено автомобіль Jeep Compass з державним номерним знаком НОМЕР_1 , водій якого порушував Правила дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме проїхав перехрестя з просп. Центральним на заборонений червоний сигнал світлофору, зараз водій припаркувався неподалік перехрестя з вул. 3-тя Слобідсьа.
Дані про заявника-очевидсця відсутні. пояснення представників відповдіача про те, що під час несення служби працівниками управління поліції охорони Миколаївської області в Центральному р-ні м. Миколаєвабуло помічено зазначене правопорушенян і здійснено виклик на 102 - належними доказами не підтвкерджуються.
Зазначено, що відносно учасника події ОСОБА_1 складено постанову про адміністративне правопорушення .
Згідно рапорту інспектора Фіголь А.Д. : прибувши на місце виклику було виявлено водія ОСОБА_1 , який порушив ПДР України, на водія було складено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також здіснено дії відповідно виявлених ознак алкогольного сп`яніння.

Судом було оглянуто запис з нагрудного відеореєстратора 474189, який долучено відповдіачем до матеріалів адміністративної справи, з якого вбачається виключно спілкування працівника поліції з водієм під час складання оскаржуваної постанови приблизно о 21.10. годин , при цьому водій перебуває біля припаркованого нерухомого автомобіля.
Отже, в оскаржуваній постанові міститься посилання виключно на відеозапис з нагрудного відеореєстратора 474189 - який сам факт скоєння адміністративного правопорушення, тобто факт порушення водієм ПДР України, взагалі не фіксує .
Також представниками відповідача на підтвердження правомірності складення оскаржуваної постанови до матеріалів справи додано "відеозапис з автореєстратора службового автомобіля поліції охорони в Миколаївській області " .
Щодо вказаного доказу суд зазначає наступне.

Як зазначає відповідач, водій автомобіля здійснив проїзд на заборонений сигнал світдлофора спочатку на перехресті пр.Центрального та 9-ї Слобідської, та в подальшому водій вказаного автомобіля продовжив рух по просп. Центральному, ігноруючи вимогу працівників поліції зупинитись, та на перехресті з вул. 3-Слобідська здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофору.
По-перше, ані в самій постанові, ані в рапорті інспектора УПП взагалі ніде, жодного разу, навіть не міститься згадування про те, що порушення водієм автомобіля транспортного засобу Jeep Compass, державний номерний знак НОМЕР_1 , ПДР України зафіксоване на будь-яке інше відео, крім нагрудного реєстратора 474189, і тим більше, шор зафіксовано порушення не особами, які складали постанову , а іншими особами, якими були працівникамим управління поліції охорони Миколаївської області.
По-друге, з наданого відео неможливо чітко встановити факт проїзду автомобілем на червоний сигнал світлофора- адже не видно ні номеру автомобіля (неможливо ідентифікувати, що то саме був автомобіль Jeep Compass, д.н.з НОМЕР_1 ), ні кольору світлофора ( все відео в синьому кольорі). Крім того, навіть вкзанаий відеозапис не містить факту проїзду вказаного автомобіля через перехрестя пр.Центрального з вул. 3-Слобідська на заборонений червоний сигнал світлофору.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 1.1. ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно із статтею 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Склад правопорушення повинен в собі містити: суб`єкт правопорушення, суб`єктивну сторону правопорушення, об`єкт правопорушення та об`єктивну сторону правопорушення. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не містить складу адміністративного правопорушення. З огляду на викладене об`єктивна сторона правопорушення не є встановленою.
Враховуючи вищенаведене, твердження представників відповідача про те, що факт порушення вимог пункту 8.7.3.е) Правил дорожнього руху України був безпосередньо встановлений працівниками поліції, а також що таке підтверджувався повідомленням, отриманим на спецлінію «102» - не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.
Таким чином, з наданих матеріалів справи, не можливо достовірно встановити, що ОСОБА_1 , керуваючи Jeep Compass, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора на перехресті пр.Центрального та вул.3-тя Слобідська 29.03.2026 року.
Отже в матеріалах справи відсутні будь-які беззаперечні докази наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови.
Так, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови в порушення вимог статей 245, 247, 251, 252КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, не перевіривши наявності складу правопорушення, у зв`язку з чим за наслідками розгляду вказаної справи прийняв постанову, яка суперечить чинному законодавству та підлягає скасуванню.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом у сукупності, викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Будь-яких доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не надано. Оскаржувана постанова не містить доказової бази вчинення правопорушення.
Таким чином, для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Вказані обставини не дають змоги суду однозначно оцінити дії позивача як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові. Зазначені правові позиції викладені у постановах №524/5536/17 від 15.11.2018 року, №338/855/17 від 26.04.2018 року, №338/1/17 від 26.04.2018 року Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
Також суд погоджується, що посилання позивача, що на місці події були відсутні свідки по справі, не має правового значення для правильного вирішення справи. Відповідно до чинного законодавства України про адміністративні правопорушення, зокрема статей 251 та 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), залучення свідків при складанні постанови не є обов`язковою процесуальною умовою. 
Посилання позивача на те, що співробітники поліції нібито чинили на нього психологічний тиск та залякували викликом військової служби правопорядку з метою примушування до визнання вини у керуванні транспортним засобом не підтверджено жодниим доказами.
Твердження позивача щодо невідповідності дорожнього світлофора встановленим стандартам або його неналежного технічного стану також є необгрунтованим.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 271-272, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про визнання протиправної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – задовольнити.
Скасувати Постанову серії ЕНА №6931973 від 29.03.2026 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Адміністративне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.07.2026 року 

Суддя Гуденко О.А.