Справа №761/16510/24
Провадження №2/752/2092/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року        м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Кокошка О.Б.,
за участю секретаря Матяш В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - ОСОБА_2 , про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Голосіївський ВДВС), третя особа - ОСОБА_2 , про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.
Позов обґрунтований тим, що у Голосіївському ВДВС знаходиться виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва № 761/26969/18, виданого 02 квітня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.
23 квітня 2024 року отримав розрахунок державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким заборгованість позивача перед ОСОБА_2 станом на 01 квітня 2024 року становить 393 970,41 грн.
Зазначає, що державним виконавцем при обчисленні заборгованості зі сплати аліментів не в повній мірі були враховані всі податки та збори, які утримувалися із заробітної плати ОСОБА_1 , що призвело до значного завищення нарахованих аліментів.
Так, із розрахунку, здійсненого державним виконавцем, при перерахунку заборгованості зі сплати аліментів не враховані податки та збори із наведених показників середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості, де проживає (зареєстрований) батько, а також з розміру доходу, отриманого працюючим боржником. Таким чином, вищевказані дії державного виконавця є неправомірними та порушують права боржника як платника аліментів.
Крім того, старшим державним виконавцем Голосіївського ВДВС Кондратюк Д. П. 06 квітня 2023 року було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким станом на 01 квітня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня, а переплата становить 127 836,13 грн.
Разом з тим, згідно із довідкою-аналізом розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розрахованим фінансово-економічним консультантом ОСОБА_3 , станом на 01 травня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 151 666,77 грн.
Тож вважав, що державний виконавець безпідставно нарахував йому значно більшу за розміром заборгованість зі сплати аліментів, ніж передбачені законодавством правила нарахування аліментів.
Отже, з урахуванням викладеного є необхідність у перегляді та перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного 04 квітня 2024 року в рамках ВП № НОМЕР_3.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 04 квітня 2023 (2024) року, складений державним виконавцем Голосіївського ВДВС Кушніренком Д. А. у рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3. Зобов`язати державного виконавця у межах ВП № НОМЕР_3 надати суду актуальний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.
У вересні 2024 року Голосіївський ВДВС подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що оскільки у державних виконавців під час здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів була відсутня інформація про отриманий боржником дохід за період із січня до березня 2024 року, то заборгованість протягом вказаного періоду визначалася виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Проте у подальшому державним виконавцем здійснено перерахунок відповідно до норм Сімейного кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, та станом на 01 квітня 2024 року сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів склав 393 970,41 грн.
У жовтні 2024 року ОСОБА_2 подала до суду письмові пояснення, в яких заперечує проти заявленого позову у повному обсязі та щодо долучення позивачем до позовної заяви довідки-аналізу розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14 травня 2024 року ВП НОМЕР_3, розрахованої фінансово-економічним консультантом ОСОБА_3 , оскільки ця довідка не є належним та допустимим доказом у цій справі, а ОСОБА_3 не є судовим експертом, який може надавати такі довідки.
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).
Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року, зміненим постановою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, у справі № 761/26969/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 16 липня 2018 року і до досягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
02 квітня 2019 року Шевченківським районним судом міста Києва виданий виконавчий лист у цивільній справі № 761/26969/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою державного виконавця Голосіївського ВДВС від 10 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (ВП № НОМЕР_3).
Із дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання за ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів у сумі 387 907,16 грн, сукупний розмір якої згідно з розрахунком державного виконавця від 14 травня 2024 року за період із 10 квітня 2019 року до 01 травня 2024 року, перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.
Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, цей закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У статті 195 СК України передбачено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).
Згідно з частиною першою статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Відповідно до пункту 2 статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Згідно із статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Суд зазначає, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений державним виконавцем від 06 квітня 2023 року, відповідає умовам статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 195 СК України з огляду на те, що при складанні розрахунку заборгованості у державного виконавця була відсутня інформація про отриманий боржником дохід за період із січня 2023 року до березня 2023 року у зв`язку з чим заборгованість визначено виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості у порядку частини другої статті 195 СК України.
Отже, відповідно до розрахунку заборгованості від 04 квітня 2024 року державним виконавцем було враховано розмір отриманих доходів боржника та проведено розрахунок аліментів, виходячи з наданих йому даних.
Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувана; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Суд не приймає як належний доказ довідку-аналіз розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14 травня 2024 року ВП № НОМЕР_3, розраховану фінансово-економічним консультантом ОСОБА_3 , щодо нібито меншої суми заборгованості позивача, оскільки проведений у ньому розрахунок не узгоджуються з положеннями статті 195 СК України.
Отже, на думку суду, обчислення заборгованості державним виконавцем було здійснено в порядку, передбаченому статтею 195 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд дійшов висновку про те, що розрахунок розміру аліментів, здійснений державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_3, відповідає положенням статті 195 СК України та статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому вимоги позивача є необґрунтованими.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - ОСОБА_2 , про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів - відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місцезнаходження: вулиця Юлії Здановської, будинок 22/15, місто Київ, 03022, ЄДРПОУ 34999976.
Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст судового рішення складено 05.02.2025.

Суддя         О. Б. Кокошко