Справа № 344/21740/25 
Провадження № 22-ц/4808/1595/26 
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Девляшевського В.А., 
суддів:  Луганської В.М., Максюти І.О.,
секретаря  Кузів А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене головуючою суддею Мелещенко Л.В. 19 червня 2026 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання права власності на недоодержану пенсію чоловіка, зобов`язання виплатити недоодержану пенсію, 
в с т а н о в и в:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання права власності на недоодержану пенсію чоловіка, зобов`язання виплатити недоодержану пенсію.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 липня 2021 року визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у здійсненні з 01.04.2019 перерахунку пенсії її чоловіку - ОСОБА_2 з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які визначені у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.07.2021 за №11/5541, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки, виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України від 21.07.2021 за №11/5541, про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019, та здійснити з 01.04.2019 виплату перерахованої пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум.
На виконання вказаного рішення суду пенсійним фондом був проведений перерахунок пенсії чоловіка, однак за життя останнього не виплачено різницю між перерахованою та фактично виплаченою йому сумою пенсії. Враховуючи те, що чоловік помер, позивач як дружина, є його спадкоємицею за законом.
Після смерті чоловіка позивач 22.07.2022 звернулася до державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.06.2023 № 2-628, згідно з яким успадкувала 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 .
Водночас відомості про недоотриману пенсію померлого до складу спадщини включені не були, оскільки нотаріус не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо наявності відповідної заборгованості.
27.06.2025 позивач звернулася до відповідача із заявою про надання довідки щодо розміру невиплаченої суми пенсії, донарахованої на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 у справі № 300/5529/21, та про її виплату як спадкоємцю за законом, однак отримала відмову.
Вважаючи таку відмову незаконною, позивач вказала, що є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому недоотримана ним за життя пенсія в сумі 71 112,86 грн входить до складу спадщини. 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на зазначені кошти та зобов`язати відповідача виплатити їх у вигляді спадщини за законом, які належать позивачу в порядку спадкування.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 червня 2026 року позов задоволено. 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на недоотриману пенсію чоловіка - ОСОБА_2 згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі №300/5529/21 у зв`язку з його смертю в розмірі 71 112,86 грн.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплатити ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді спадщини за законом (недоодержаної пенсії її чоловіком ОСОБА_2 , згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі № 300/5529/21 у зв`язку з його смертю) в розмірі 71112,86 грн, які належать ОСОБА_1 в порядку спадкування.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Не погодившись з рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що оскаржене рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
На думку представника скаржника, суд задовольняючи позов, не врахував, що відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, які залишилися недоодержаними у зв`язку зі смертю пенсіонера з числа військовослужбовців, не входять до складу спадщини, а виплачуються членам його сім`ї за спеціальною процедурою за умови звернення не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера. 
Вважає, що такий підхід узгоджується зі статтями 1218, 1219 та 1227 ЦК України. Відповідні правовідносини не є спадковими, а право на отримання цих коштів виникає на підставі спеціальних норм закону.
Апелянт зазначає, що чоловік позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак із заявою про виплату недоодержаної пенсії ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду лише 27.06.2025, тобто після спливу встановленого законом шестимісячного строку та без дотримання вимог Порядку № 3-1 щодо форми заяви і необхідних документів. У зв`язку з цим її звернення було розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян», а листом від 24.07.2025 повідомлено про відсутність підстав для виплати.
З огляду на наведене, апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував пропуск позивачкою встановленого законом строку та недотримання нею вимог Порядку № 3-1.
Просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подала. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судове засідання сторони не з`явились, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. 
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд відповідно до положень статті 372 ЦПК України не вбачає перешкод у розгляді справи за відсутності сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За положеннями частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказаним вимогам судове рішення відповідає.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що суми пенсії, які належали пенсіонеру, але не були ним отримані за життя, у разі незвернення членів сім`ї за їх виплатою у шестимісячний строк набувають статусу спадкового майна та входять до складу спадщини відповідно до статті 1227 ЦК України. Суд зазначив, що законодавство не встановлює часових обмежень для отримання спадкоємцями таких сум після їх переходу до складу спадщини.
Встановивши, що позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка та є його спадкоємицею за законом, місцевий суд дійшов висновку, що право на отримання недоодержаної пенсії у розмірі 71 112,86 грн перейшло до неї в порядку спадкування. 
У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у виплаті позивачці недоотриманої пенсії порушує її права як спадкоємиці, а тому визнав за позивачкою права на зазначені кошти та зобов`язав відповідача здійснити їх виплату.
Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували з 26 квітня 1980 року в зареєстрованому шлюбі.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року, що набрало законної сили 07 грудня 2021 року, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у здійсненні з 01.04.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_2 з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які визначені у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.07.2021 за №11/5541. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки, виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України від 21.07.2021 за №11/5541, про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019, та здійснити з 01.04.2019 виплату перерахованої пенсії з урахуванням фактично виплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн (а.с. 19-31).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03 лютого 2022 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).
Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 червня 2023 року спадкоємцем майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 (а.с. 35-37).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав, 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-628 від 28.06.2023 (а.с. 38-39).
27 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою, в якій просила: надати довідку про розмір боргу невиплаченої чоловіку ОСОБА_2 суми коштів донарахованої на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 у справі №300/5529/21; виплатити їй, спадкоємцю по закону, грошові кошти недоотриманої пенсії чоловіка, згідно вказаного рішення (а.с. 32).
Згідно з відповіддю ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 24 липня 2025 року ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Відповідно до Закону № 2262 ОСОБА_2 пенсія виплачена по 31.01.2022, виплату пенсії з 01.02.2022 припинено у зв`язку із його смертю (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ). На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 у справі №300/5529/21, яке набрало законної сили 07.12.2021, обліковується борг у сумі 71112,86 грн за період з 01.04.2019 по 31.01.2022. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Облікований борг не може вважатися недоотриманою пенсією, оскільки суми пенсії, що підлягають виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку із його смертю, не включаються до складу спадщини, та підлягають виплаті належному заявнику (заявникам), якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, та незалежно від періоду, за який нараховано недоодержані суми (а.с. 33-34).
Вважаючи таку відмову незаконною, позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме - права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.
Підставою своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначає наявність у неї як спадкоємиці першої черги після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
За викладених обставин, суд першої інстанції встановивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.
Ураховуючи наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 19 червня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий:        В.А. Девляшевський 
Судді:         В.М. Луганська
І.О. Максюта

Повне судове рішення складено 14 вересня 2026 року.