П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/4618/21-а 
Суддя-доповідач Яремчук К.О. 
27 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Яремчукa К.О., суддів - Гнап Д.Д.,  Сушка О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду (постановлена суддею Лелюком О.П. у м. Чернівці) від 02 червня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст ухваленого судового рішення 
В травні 2026 року позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із заявою, у якій просив змінити спосіб та порядок виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року, ухваленого за результатами розгляду цієї справи.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2026 року заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення задоволено та змінено спосіб і порядок виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 нараховану, однак невиплачену пенсію в розмірі 105828,06 гривень.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив із того, що з 19 грудня 2024 року положення частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року № 4094-IX (далі - Закон № 4094-IX) були доповнені абзацом другим такого змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат».
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахованої суми є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження.
Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву на таку скаргу
Не погодившись із постановленою судом першої інстанції ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити позивачу в задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлений раніше порядок і спосіб. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. 
Проте, на думку апелянта, суд першої інстанції, змінивши спосіб виконання судового рішення на стягнення з пенсійного органу на користь позивача конкретної суми, тим самим змінив по суті і ухвалене рішення, що є недопустимим.
У встановлений судом строк позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому просить таку апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Стислий виклад встановлених обставин
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 600/4618/21-а зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року перерахунок пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області" від 14 червня 2021 року № 33/46-715/3751, та провести ОСОБА_1 виплату пенсії із врахуванням раніше проведених виплат.
Представник позивача звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з адвокатським запитом, у якому просила надати інформацію про заборгованість, що утворилася на виконання згадуваного вище рішення суду.
Листом від 25 березня 2026 року вих. № 2400-1702-8/11907 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило представника позивача про те, що станом на 25 березня 2026 року залишок невиплачених коштів складає 106028,06 гривень. 
Як слідує зі змісту пояснень Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, наданих на виконання вимог ухвали суду в даній справі від 20 травня 2026 року, пенсійним органом повідомлено суд про те, що станом на 27 травня 2026 року сума заборгованості з виплати пенсії за рішенням суду у справі № 600/4618/21-а складає 105828,06 гривень.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Приписами частин першої - третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин 2-3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано статтею 378 КАС України.
Положеннями абзацу першого частини першої статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з частиною третьою статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Водночас з 19 грудня 2024 року положення частини третьої статті 378 КАС України на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень" від 21 листопада 2024 року № 4094-IX (далі - Закон № 4094-IX) доповнено абзацом другим такого змісту: "Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат".
Ця норма встановлює самостійну та достатню підставу для зміни способу і порядку виконання судового рішення, якщо протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили суб`єкт владних повноважень так і не виконав рішення зокрема й що стосувалося перерахунку та одержання пенсійних виплат.
При цьому пунктом 2 розділу ІІ Закону № 4094-ІХ встановлено, що справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
На переконання колегії суддів, метою внесення таких змін до процесуального закону є забезпечення реального виконання судових рішень, а не формальне підтвердження обов`язку суб`єкта владних повноважень.
Зміни до частини третьої статті 378 КАС України, внесені Законом № 4094-ІХ, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу і порядку виконання судового рішення у разі невиконання такого рішення протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.
З цього приводу апеляційний суд зауважує, що прийняттям Закону № 4094-ІХ Верховна Рада України змінила концепцію застосування статті 378 КАС України до судових рішень, які стосуються нарахування та виплати пенсій, пільг, доплат тощо, запровадивши самостійну підставу для зміни судом способу і порядку виконання судового рішення.
Таким чином, виходячи з мети таких змін, судове втручання у спосіб виконання не є переглядом суті рішення, а є механізмом забезпечення реального і своєчасного виконання судового рішення, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 129-1 Конституції України.
Застосовуючи абзац другий частини третьої статті 378 КАС України під час розгляду заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, не було виконане протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили в частині виплати грошових коштів, тому, керуючись наведеними вище приписами процесуального закону, допустив зміну способу і порядку виконання такого рішення із зобов`язання вчинити дії (перерахувати та виплатити) на стягнення з пенсійного органу конкретної суми.
При цьому суд відхиляє доводи апелянта щодо неможливості зміни способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення коштів, оскільки такий підхід не відповідає внесеним до процесуального закону змін, які, навпаки, допускають можливість зміни способу і порядку виконання рішення суду, які стосуються нарахування та виплати пенсій, пільг, доплат тощо.
Зміна способу і порядку виконання судового рішення в спірному випадку не може розцінюватись як зміна суті судового рішення, оскільки суд здійснив заміну невиконаного зобов`язання нарахувати та виплатити грошові кошти на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України цих коштів для забезпечення належної реалізації права позивача.
Мотиви апеляційної скарги не спростовують той факт, що ухвала суду першої інстанції про зміну способу і порядку виконання судового рішення стосується вже нарахованої та чітко визначеної суми доплати пенсії, яку належить виплатити позивачеві, а тому зміна способу і порядку виконання судового рішення не призводить до виникнення у пенсійного органу інших зобов`язань, не пов`язаних з тими виплатами, про які йдеться у самому рішенні. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частин 1 - 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Окрім того, частина перша статті 2 та частина четверта статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, що полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Колегія суддів переконана, що оскаржувана у цій справі ухвала відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги, які були підставою для відкриття апеляційного провадження, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду та не спростовують висновки суду першої інстанції по суті справи, а тому не приймаються судом як належні.
Водночас слід врахувати, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (див. рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, пункт 23).
Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, немає потреби давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що не дає підстав вважати оскаржуване судове рішення помилковим.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, тому з урахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 139, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, 
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2026 року - без змін.
Відповідно до частини 1 статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. 
Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції (частина 1 статті 329, стаття 331 Кодексу адміністративного судочинства України). 

Суддя-доповідач | | | Яремчук К.О.
Судді | | | Гнап Д.Д.    Сушко О.О.