Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/2775/26
 
провадження № 2/650/3153/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
27 липня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого - судді Сікора О.О.,
за участю секретаря – Завістовської Л.А.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
В С Т А Н О В И В :
 
ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за трьома кредитними договорами у загальному розмірі 111 040,52 грн, а також понесені судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 21 липня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено кредитний договір № 3695908, 19 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір № 75155255, а 02 вересня 2021 року між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та відповідачем укладено договір позики № 555155220701. Вказані договори були укладені в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти перераховані на банківську картку відповідача. Позивач зазначає, що первісні кредитори належним чином виконали свої договірні зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у погоджених сторонами розмірах, тоді як відповідач свої обов`язки щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконав, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Крім того, позивач посилається на те, що право вимоги за всіма трьома кредитними договорами неодноразово відступалося на підставі договорів факторингу та договорів відступлення права вимоги, а кінцевим кредитором є саме ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», яке набуло всі права первісних кредиторів щодо стягнення заборгованості з відповідача. Відповідач відзиву на позов не подав, доказів належного виконання зобов`язань або заперечень щодо заявлених вимог суду не надав. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно зі статтями 76–81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі письмові докази, надані позивачем, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи судом встановлено, що 21 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3695908, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у вигляді фінансового кредиту, а позичальник — повернути отримані кошти, сплатити проценти та виконати інші зобов`язання, визначені договором. Сума кредиту за вказаним договором становила 20 000,00 грн. Умовами договору було визначено строк кредитування, порядок нарахування процентів, права та обов`язки сторін, порядок погашення заборгованості, а також наслідки невиконання або неналежного виконання позичальником своїх договірних обов`язків. Договором передбачалося, що кредитні кошти перераховуються безготівково на банківську картку позичальника, а також визначалися умови пролонгації строку кредитування, порядок нарахування процентів після виникнення прострочення та відповідальність боржника за невиконання грошового зобов`язання. Також судом встановлено, що зазначений кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця. Положеннями договору визначено, що акцепт оферти здійснювався позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався на номер мобільного телефону відповідача, після чого договір вважався укладеним та прирівнювався до договору, укладеного у письмовій формі. Крім того, 19 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики № 75155255, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу позику у загальному розмірі 14 281,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування позикою. Договором визначено базову процентну ставку, строки користування коштами, порядок погашення заборгованості та наслідки порушення грошового зобов`язання. Матеріали справи свідчать, що зазначений договір також укладався дистанційно в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», а його умови прирівнювалися сторонами до письмової форми правочину. Також судом встановлено, що 02 вересня 2021 року між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 555155220701, за умовами якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн зі сплатою процентів відповідно до погоджених сторонами умов договору. Договором визначено порядок видачі позики, строки її повернення, розмір процентної ставки, а також наслідки порушення відповідачем своїх договірних обов`язків. Наданими позивачем письмовими доказами підтверджується, що всі три кредитні договори були укладені відповідачем шляхом проходження електронної процедури ідентифікації, ознайомлення з умовами договорів, підтвердження своєї волі на їх укладення та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Як убачається з матеріалів справи, після укладення договорів первісні кредитори належним чином виконали взяті на себе договірні зобов`язання, перерахувавши відповідачу кредитні кошти у погоджених сторонами розмірах, що підтверджується письмовими доказами, долученими до позовної заяви. Водночас відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася прострочена заборгованість. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд установив, що після укладення кредитних договорів право вимоги за ними неодноразово переходило від первісних кредиторів до інших фінансових установ на підставі договорів факторингу та договорів відступлення права вимоги. Так, право вимоги за кредитним договором № 3695908 від 21 липня 2021 року було відступлено ТОВ «МІЛОАН» на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за договором від 29 листопада 2021 року № 29-11-102. У подальшому право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі договору від 10 січня 2023 року № 10-01/2023, а згодом — до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на підставі договору від 10 березня 2026 року № 10-03/26. Таким чином, саме позивач набув статусу нового кредитора щодо вимог, які виникли з указаного кредитного договору. 
Аналогічним чином підтверджується перехід права вимоги за кредитним договором № 75155255 від 19 серпня 2021 року. Матеріали справи містять договір відступлення права вимоги від 27 січня 2022 року, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», договір від 10 січня 2023 року, укладений між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а також договір від 10 березня 2026 року, відповідно до якого право вимоги перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Зазначені документи підтверджують безперервність переходу права вимоги та набуття позивачем статусу належного кредитора. Щодо договору позики № 555155220701 від 02 вересня 2021 року судом установлено, що право вимоги було відступлено ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» безпосередньо ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на підставі договору від 18 грудня 2023 року, у зв`язку з чим саме позивач набув усіх прав кредитора за вказаним договором. Оцінюючи зазначені докази, суд виходить із того, що відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги. За змістом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу права вимоги. Згідно зі статтею 516 ЦК України така заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-яких доказів того, що укладені договори факторингу або договори відступлення права вимоги визнані недійсними, розірвані або не породили правових наслідків, матеріали справи не містять. Відповідачем також не подано будь-яких заперечень щодо правового статусу позивача як нового кредитора. За таких обставин суд доходить висновку, що ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» є належним позивачем у даній справі та має право вимагати виконання відповідачем грошових зобов`язань за всіма трьома кредитними договорами. Щодо розміру заборгованості. З наданих позивачем розрахунків убачається, що станом на день звернення до суду загальна заборгованість відповідача за кредитним договором № 3695908 становила 129 945,61 грн, однак позивач, керуючись принципами розумності, співмірності та пропорційності, просив стягнути за цим договором лише 63 587,23 грн, що складаються із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 254,80 грн та процентів у сумі 48 332,43 грн. За кредитним договором № 75155255 позивачем заявлено до стягнення 39 768,49 грн, з яких 11 692,87 грн становить основний борг, 27 861,64 грн — проценти, 187,08 грн — інфляційні втрати та 26,90 грн — три проценти річних. За договором позики № 555155220701 заявлено до стягнення 7 684,80 грн, що складаються із 3 000,00 грн основного боргу та 4 684,80 грн нарахованих процентів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна сума заборгованості за трьома договорами становить 111 040,52 грн, з яких 29 947,67 грн — основний борг, 80 878,87 грн — проценти, 187,08 грн — інфляційні втрати та 26,90 грн — три проценти річних. Надані розрахунки відповідачем не спростовані, контррозрахунок до суду не поданий, доказів повного чи часткового погашення заборгованості матеріали справи не містять. Суд, перевіривши арифметичну правильність наведених розрахунків, не встановив підстав вважати їх неправильними чи такими, що суперечать умовам договорів або вимогам закону. Відповідно до статей 11, 202, 205, 207, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та створює для сторін відповідні права й обов`язки. Матеріалами справи підтверджено факт укладення відповідачем трьох кредитних договорів, отримання ним кредитних коштів, а також подальший перехід права вимоги до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Відповідач доказів погашення заборгованості або заперечень щодо розрахунку позивача не надав. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України саме сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума 111 040,52 грн підтверджується належними та допустимими доказами, відповідає умовам договорів і вимогам закону, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, позивачем документально підтверджено сплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн та понесення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача відповідно до статей 133, 137, 141 ЦПК України. На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 133, 137, 141, 259, 263–265, 274, 279 ЦПК України, статтями 11, 202, 205, 207, 509, 512–516, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд,
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитними договорами № 3695908 від 21 липня 2021 року, № 75155255 від 19 серпня 2021 року та № 555155220701 від 02 вересня 2021 року у загальному розмірі 111 040 (сто одинадцять тисяч сорок) гривень 52 копійки. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо рішення було ухвалене без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя:           О.О. Сікора