Справа № 302/1016/26
Провадження № 2-о/302/68/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2026    селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді – Пухальського С. В.,
за участю секретаря судового засідання – Бобонич Н. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Керита Мар`яна Василівна, заінтересовані особи: Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області, Хустська районна військова адміністрація Закарпатської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

 
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.
Заяву обґрунтовано тим, що на ім`я заявниці було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0042422 на підставі рішення Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області від 07 квітня 1997 року № 197.
Як зазначено у заяві, під час оформлення права на земельну частку (пай) було встановлено, що у зазначеному сертифікаті її ім`я помилково зазначено як « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_3 », що не відповідає відомостям паспорта громадянина України, реєстраційного номера облікової картки платника податків та інших документів, які посвідчують її особу.
Заявниця зазначає, що у зв`язку з наявністю такої розбіжності вона позбавлена можливості реалізувати належне їй право на земельну частку (пай), оскільки сертифікат містить невірні персональні дані його власника.
З метою усунення зазначених розбіжностей заявниця звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області.
Листом від 24 червня 2026 року № 29-7-0.31-3767/2-26 Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області повідомило, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0042422 зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 411 на ім`я ОСОБА_4 . Одночасно заявниці роз`яснено, що чинним законодавством не передбачено внесення змін до сертифікатів на право на земельну частку (пай), а підтвердження належності такого документа можливе лише на підставі рішення суду.
Заявниця вважає, що зазначена розбіжність виникла внаслідок технічної помилки під час оформлення сертифіката, оскільки в усіх інших документах її ім`я зазначено як « ОСОБА_3 », а сертифікат фактично був виданий саме їй.
Посилаючись на викладені обставини, заявниця просить встановити факт належності їй сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0042422, виданого на ім`я ОСОБА_4 .
Встановлення зазначеного факту необхідне заявниці для реалізації належного їй права на земельну частку (пай) та оформлення відповідних речових прав на земельну ділянку.
Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання.
У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася. Її представник – адвокат Керита Мар`яна Василівна подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без участі заявниці та її представника. Зазначила, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи – Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області у судове засідання не з`явився. Перший заступник сільського голови Бобонич Іван подав заяву, у якій повідомив, що Пилипецька сільська рада визнає заяву ОСОБА_1 , просить розглянути справу без участі свого представника та не заперечує проти її задоволення.
Представник заінтересованої особи – Хустської районної військової адміністрації Закарпатської області у судове засідання не з`явився. Голова Хустської районної державної адміністрації – начальник Хустської районної військової адміністрації подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника адміністрації. У клопотанні зазначено, що Хустська районна військова адміністрація не заперечує щодо встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документа та просить розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, а також для підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, установлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті.
Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючого документа суд повинен запропонувати заявникові подати докази того, що правовстановлюючий документ належить саме йому, а орган, який видав цей документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. 
Судом перевірено подані на підтвердження обставин, викладених у заяві, письмові докази (а.с. 6-13), а саме копії: паспорта громадянина України та реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_1 , згідно з якими заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрована за адресою: село Нижній Студений Хустського району Закарпатської області; витягу з Реєстру територіальної громади щодо місця її проживання; сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0042422, виданого на підставі рішення Міжгірської районної державної адміністрації від 07 квітня 1997 року № 197, відповідно до якого право на земельну частку (пай) посвідчено на ім`я ОСОБА_4 ; листа Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 24 червня 2026 року № 29-7-0.31-3767/2-26, яким підтверджено реєстрацію зазначеного сертифіката у Книзі реєстрації сертифікатів за № 411 та повідомлено, що внесення змін до такого сертифіката чинним законодавством не передбачено, а оформлення права можливе лише на підставі рішення суду; копії аркуша Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), згідно з яким сертифікат серії ЗК № 0042422 зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 . 
Зі змісту досліджених доказів убачається, що у всіх документах, які посвідчують особу заявниці, її ім`я зазначено як « ОСОБА_3 », тоді як у сертифікаті на право на земельну частку (пай) та книзі його реєстрації зазначено ім`я « ОСОБА_2 ». При цьому інші ідентифікаційні дані, зокрема прізвище, по батькові, місце проживання, місце знаходження земельної частки (паю), а також відомості про реєстрацію сертифіката, узгоджуються між собою та свідчать про те, що зазначений сертифікат був виданий саме заявниці. 
Суд також враховує, що Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області офіційно повідомило про відсутність передбаченого законом механізму внесення змін до сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих до запровадження державної реєстрації речових прав, а також зазначило, що підтвердження належності такого сертифіката можливе лише на підставі відповідного судового рішення. 
Будь-яких доказів, які б свідчили про існування іншої особи на ім`я ОСОБА_4 , якій міг бути виданий спірний сертифікат, матеріали справи не містять. Так само відсутні будь-які відомості про наявність спору щодо права на земельну частку (пай), посвідченого зазначеним сертифікатом.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності відповідно до вимог статей 76–81, 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми для підтвердження обставин, на які посилається заявниця.
Подані докази у своїй сукупності підтверджують, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0042422, виданий на ім`я ОСОБА_4 , фактично належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а розбіжність у написанні імені має технічний характер та не свідчить про належність документа іншій особі. 
Встановлення зазначеного факту безпосередньо породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки є необхідним для реалізації її права на оформлення права власності на земельну частку (пай), посвідчену спірним сертифікатом.
При цьому матеріалами справи підтверджується, що в адміністративному порядку усунути розбіжності у правовстановлюючому документі заявниця не має можливості, а встановлення зазначеного юридичного факту не пов`язане з вирішенням спору про право.
За таких обставин суд доходить висновку про доведеність заявлених вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 10–13, 19, 76–81, 89, 258, 259, 263–265, 268, 293, 294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа – задовольнити.
Установити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0042422, зареєстрованого 08 лютого 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 411, виданого на підставі рішення Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області від 07 квітня 1997 року № 197 на ім`я ОСОБА_4 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Пухальський С. В.