Справа № 535/1110/23
Провадження № 2/535/64/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 року  с-ще Котельва
Котелевський районний суд Полтавської області	
у складі за участі    	головуючого – судді секретаря судових засідань позивача представника позивача представника відповідача (дистанційно) представника заінтересованої особи	Мальцева С.О. Білик Н.О. Толстопятова І.Ю. Мірошниченко Т.В.   Павлюка І.О. Лоханчук М.П.	

Справа № 535/1110/23
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Котелевської селищної ради полтавської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
установив:
28 вересня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Сідько С.І., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив: позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . громадянки України, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Заочним рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 05.01.2024 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.09.2023 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.
12.08.2025 до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 через представника – адвоката Павлюка І.О. про перегляд заочного рішення від 05.01.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Котелевської селищної ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якої зазначила, що відповідачка не з`явилася в судове засідання з поважних причин, а судові повістки направлялась на зареєстровану адресу відповідачки, але вона їх не отримувала. Проти задоволення позову заперечує в повному обсязі.
Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 27.08.2025 заяву відповідачки ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 05.01.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Котелевської селищної ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнено. Заочне рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 05.01.2024 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Котелевської селищної ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін .
Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 27.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.
10.09.2025 через систему Електронний суд представник третьої особи надала пояснення, в яких зазначила, що попередньо під час розгляду справи у 2023 році органом опіки та піклування було надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно її дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та стягнення аліментів, затверджений рішенням виконавчого комітету Котелевської селищної ради від 15.11.2023 № 220, в якому зазначено, що орган опіки та піклування, прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно дітей. Проте станом на сьогодні ситуація змінилася. Співробітниками служби у справах дітей було проведено бесіду з гр. ОСОБА_6 щодо її ставлення стосовно виховання дітей та подальшої участі у їх житті. В ході бесіди ОСОБА_7 повідомила, що з початку повномаштабного вторгнення Російської Федерації на територію України вона вимушена була виїхати за межі України, оскільки проживала на території Харківської області, де велися бойові дії. Але зазначила, що протягом останніх двох років регулярно надсилала грошові перекази на банківську карту сина та періодично надсилала посилки дітям. Протягом останніх двох місяців вона перебуває в АДРЕСА_1 . За цей час вона щоденно спілкується з дітьми, проводить з ними час та дозвілля, перед початком навчального року забезпечила дітей всім шкільним приладдям. Крім того вона зазначила, що має намір забрати дітей з собою до Фінляндії, де має статус біженця та орендує квартиру. Крім того під час бесіди з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вони підтвердили слова матері та надали письмові пояснення стосовно того, що заперечують проти позбавлення матері батьківських прав. Орган опіки та піклування Котелевської селищної ради при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_10 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів покладається на розсуд суду.
29.09.2025 представник відповідача – адвокат Павлюк І.О. через систему Електронний суд подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з огляду на наступне. Між відповідачкою та позивачем був укладений шлюб, який в подальшому розірваний. Від спільного шлюбу у них народилося троє дітей: син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (якому на час розгляду справи виповнилось 18 років), син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_6 , як мати, є присутньою у реальному сучасному житті своїх дітей. Вона підтримує зв`язок з дітьми, спілкується по телефону, через месенджери, бере участь в матеріальній, грошовій участі у вихованні синів та доньки, як і дбає про них та їх розвиток, виявляє інтерес до їх внутрішнього світу, що свідчить про виконання матір`ю батьківських обов`язків, турботу про подальшу долю та життя своїх дітей. Відносини відповідачки із дітьми приязні, взаємні діти зустрічаються із матір`ю як вона приїжджає до України, старший син приїжджав до неї до Харкова. Так дійсно нажаль зустрічі стали рідші з того часу як відповідачка виїхала за кордон, проте відповідачка робила все від неї залежне для облаштування там умов для своїх трьох дітей, для того щоб забрати дітей із собою до Фінляндії, і на даний час готова забрати їх із собою. Позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_3 не відповідає інтересам самих дітей, і в даному випадку порушує справедливий баланс між інтересами матері та дітей.
Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 05.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
29.06.2026 представник відповідача – адвокат Павлюк І.О. через систему Електронний суд подав клопотання про часткове визнання позову відповідачкою, а саме відповідач ОСОБА_2 визнає позовні вимоги в частині позбавлення її батьківських справ по відношенню доньки ОСОБА_5 .
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Мірошніченко Т.В. позовні вимоги підтримали частково та просили їх задовольнити в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В обгрунтування позовних вимог зазначив, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявив бажання жити разом з матір`ю та перебуває зараз на її утриманні. Донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на його утриманні, він займається її вихованням, мати ОСОБА_2 участі в житті доньки не приймає, вихованням не займається. Тому просить позбавити її батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
У судовому засіданні представник третьої особи підтримала доводи, викладені у письмових поясненнях та поклалась на розсуд суду.
У судовому засіданні представник відповідача – адвокат Павлюк І.О. позовні вимоги визнав частково в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В обґрунтування зазначив, що син ОСОБА_4 на даний момент проживає разом з матір`ю у Фінляндії та займається його вихованням та забезпечує потреби сина, а донька виявила бажання жити разом з батьком.
Дитина ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що з матір`ю останній раз спілкувалась тиждень назад смс-повідомленнями. Бажання спілкуватися у доньки з матір`ю немає, мати спочатку не хотіла забрати її разом з братом, але потім мати змінила думку і запросила дитину жити до себе. Також зазначила, що матір не любить і продовжувати спілкування не бажає. 
Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Фактичні обставини справи.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками є: батько – ОСОБА_1 , мати – ОСОБА_2 (а.с. 17).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , його батьками є: батько – ОСОБА_1 , мати – ОСОБА_2 (а.с. 18).
Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області гр. ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_2 , в даному господарстві зареєстроване місце проживання: син – ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 16).
Відповідно до характеристики ОСОБА_4 учня 9 класу Котелевського ОЗЗСО №2 І-ІІІ ступенів, встановлено, що ОСОБА_4 з першого по четвертий клас навчався у Котелевській ЗОШ І ступенів №7. З п`ятого по дев`ятий клас навчається у Котелевському ОЗЗСО №2 І-ІІІ ступенів. Учень проживає разом із батьком, старшим братом та молодшою сестричкою. Вихованням дитини займається батько, тому що мати мешкає окремо і вихованням не займається більше 10 років. Але тато постійно турбується про дитину, купує одяг, продукти харчування, шкільне приладдя. Дитина забезпечена всим необхідним, завжди охайна. Має навчальні досягнення середнього рівня. Навчається в міру своїх можливостей. На уроках завжди пасивний, тому що він має недовготривалу пам`ять, незосереджену увагу, неактивне мислення та не досить розвинену увагу. Тому навчання йому дається нелегко. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Скромний, мовчазний, добрий, врівноважений, дисциплінований. Підтримує дружні стосунки з однокласниками. Батько приділяє належну увагу вихованню сина, відвідує батьківські збори, спілкується з вчителями, постійно підтримує зв?язок з класним керівником (а.с.19).
Відповідно до характеристики ОСОБА_5 учениці 7 класу Котелевського ОЗЗСО №2 І-ІІІ ступенів, встановлено, що ОСОБА_5 навчається в Котелевському ОЗЗСО №2 І-ІІІ ступенів з 2021 року. Має середній рівень навчальних досягнень. Могла би навчатися краще, але зацікавленості отримувати знання немає. У стосунках з однолітками неконфліктна, добра, намагається бути корисною. Дівчиною опікується батько, тому що мати протягом останніх десяти років із сім?єю не проживає та не бере участі у вихованні дитини. ОСОБА_12 приділяє достатню увагу вихованню та навчанню доньки, забезпечує всім необхідним. ОСОБА_9 завжди охайно одягнена, доглянута. Батько постійно підтримує зв?язок із класним керівником (а.с. 20).
Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Котелевської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виконавчий комітет Котелевської селищної ради, як орган опіки та піклування, прийшов до висновку про доцільність позбавлення громадянки ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно частиною другою ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У відповідності до частини першої статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».
У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів прийшов до висновку, що ОСОБА_2 при подачі відзиву просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, але під час судового розгляду змінила свою думку та визнала позов частково, а саме визнала позовні вимоги в позбавленні її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 . Неможливість відповідачки бачитися та спілкуватися з донькою зумовлена віддаленістю її від місця проживання дитини. 
Таку мінливу поведінку відповідачки стосовно позовних вимог суд не може взяти до уваги, в зв`язку з тим, що вона суперечить інтересам дитини. Саме лише подання відповідачкою заяви про визнання позову щодо позбавлення її батьківських прав на дитину не може слугувати підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення батьківських прав.
А відтак повинне мати місце не лише визнання позову відповідачкою, а й законні підстави для його задоволення.
Подібні висновки наведені і в постанові Касаційного цивільного суду у складі ВС від 29.11.2023 року у справі № 607/15704/22.
Зокрема суд бере до уваги письмові пояснення представника відповідачки, в яких просить не позбавляти її батьківських прав, а також той факт, що представник відповідачки неодноразово в судових засіданнях заперечував проти позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо її дітей.
Таким чином, під час розгляду даної справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачкою, які б свідчили про ухилення нею від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України, що не відповідатиме інтересам дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.
Позивачем же не обґрунтовано належними доказами, в чому полягає злісне небажання відповідачки виконувати свої обов`язки по вихованню дитини, при цьому доказів того, що до останньої застосовувались попередження про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини, що він притягувався до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дитини, веде аморальний спосіб життя або зловживає алкогольними напоями чи вживає наркотичні засоби, суду не надано.
Суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх відомостей для застосування такої виключної міри як позбавлення відповідача батьківських прав.
Суд враховує, що відповідачка не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину, а тому розрив з нею сімейних відносин не відповідає інтересам дитини. 
В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, однак у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка притягувалась до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним поводженням щодо дитини, вчиняла насильство по відношенню до неї чи вчиняла інші подібні дії.
З врахуванням цього суд, оцінюючи докази в їх сукупності, за наявних на даний час обставин не вбачає необхідності в позбавленні відповідачки батьківських прав, не погоджуючись при цьому з висновком органу опіки та піклування Виконавчого комітету Котелевської селищної ради про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Разом з цим, за наведених вище та встановлених судом обставин, Суд вважає доцільним попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків, строком на шість місяців.
Наведене узгоджується з висновками, які виклав Верховний Суд у постановах від 15 квітня 2019 року у справі №522/811/16 (провадження №61-32253св18), від 24 квітня 2019 року у справі №331/5427/17 (провадження №61-12023св18), від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження №61-1344св20) де зазначив про те, що: «тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок про те, що суд може відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.
За приписами частини третьої ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною другою ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом.
В судовому засіданні встановлено, що місце проживання дитини визначено разом із позивачем, відповідач свого обов`язку щодо утримання дитини не виконує, є здоровою жінкою та працевлаштована, отримує стабільний дохід.
Враховуючи те, що у відповідача на утриманні перебуває син ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх її видів заробітку (доходів).
У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Дотримуючись принципу диспозитивності, суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову, 05 грудня 2024 року, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, суд, на підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись
ст. ст. 3, 8, 21, 32, 48, 51, 55, 129, 129-1 Конституції України,
ст.ст. 150, 155, 164-166, 170, 180 Сімейного кодексу України,
ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,
ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 351-355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовити.
Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та про їх можливі наслідки у разі їх неналежного виконання - позбавлення батьківських прав.
Покласти на орган опіки та піклування - службу у справах дітей Котелевської селищної ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на шість місяців.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_3 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;
третя особа: Орган опіки та піклування Котелевської селищної ради полтавської області, місце знаходження: Полтавська область, Полтавський район, смт Котельва, вул. Полтавський шлях, 221, код ЄДРПОУ 04383802.
Повний текст рішення складено та проголошено 16.07.2026.

Суддя: С.О.Мальцев