Справа № 175/8953/25
Провадження № 1-кп/175/1307/25
2026 рік

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року     с-ще Слобожанське
Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 
за участю прокурора: ОСОБА_3 
за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12025042160000261 за обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, маючого професійно-технічну світу, розлученого,
обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
10 травня 2025 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи з умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись на узбіччі дороги поблизу вул. Нагорна в с. Миколаївка Дніпровського району Дніпропетровської області, шляхом розбиття правого переднього скла, проник до автомобіля марки «MAZDA», моделі «XEDOS 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спробував завести двигун, який через помилку не вдалося запустити. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, 11 травня 2025 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 за допомогою жорсткої зцепки причепив до автомобіля марки «ЗАЗ», моделі «1102», автомобіль марки «MAZDA», моделі «XEDOS 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та відбуксував його на вул. Першотравневу в с. Миколаївка Дніпровського району Дніпропетровської області. Таким чином обвинувачений   ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом – автомобілем марки «MAZDA», моделі «XEDOS 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 91320 гривень 00 копійок.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
ІІ. Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 вказаного вище кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України. 
В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину та погодився з кваліфікацією вчиненого ним злочину, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особистість обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, визнав повністю та пояснив, що ним дійсно скоєно це кримінальне правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. В скоєному кається та просить суд суворо не карати.
В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, з невідомої суду причини, про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.
ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає: рецидив злочинів.
ІV. Мотиви призначення покарання.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 раніше був судимий за вчинення умисних злочинів, судимість за вчинення яких не знята і не погашена у встановленому законом порядку, він наразі не працює, має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.
Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, матеріальна шкода внаслідок скоєння якого відшкодована шляхом вилучення викраденого, попереднє призначене обвинуваченому вироком суду покарання відбуте тривалий час тому, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті (частиною статті). Також суд, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якого обвинувачений за вчинене ним кримінальне правопорушення не уникнув, другорядну роль кари як мети покарання, вважає можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання щодо скасування арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на два роки, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили – не обирати.
Речові докази: фрагменти скла, фрагмент пластикової деталі, що знаходяться в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області згідно з квитанцією № 000661, – знищити; акумулятор, що знаходиться в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області згідно з квитанцією № 000660, – повернути законному володільцю ОСОБА_5 ; автомобільну магнітолу марки «INCAR», що знаходиться в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області згідно з квитанцією № 000662, – повернути законному володільцю ОСОБА_5 ; автомобіль марки «MAZDA», моделі «XEDOS 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на території відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області згідно з постановою про визнання речовим доказом, – повернути законному володільцю ОСОБА_5 ..
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 12033 (дванадцять тисяч тридцять три) гривні 90 копійок.
Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні № 12025042160000261 від 12 травня 2025 року, накладений ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2025 року.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: