ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"13" липня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 916/5223/25

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,
при секретарі судового засідання Чолак Ю. В.,
розглянувши справу № 916/5223/25
за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; код ЄДРПОУ 00100227)
до відповідача - Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (65031, Одеська обл., м. Одеса, вул. Миколи Боровського, буд. 28 "Б"; код ЄДРПОУ 00131713)
про стягнення 5 424 089,39 грн;
представники сторін:
від позивача - Шорстов О. Ю. (в режимі відеоконференції),
від відповідача - Албул В. С.,
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» заборгованості за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0522-03041-ПД від 01.01.2024 у загальному розмірі 128 275 837,55 грн, з яких: 124 910 146,37 грн основного боргу; 1 758 591,61 грн 3 % річних; 1 607 099,57 грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за № 0522-03041-ПД від 01.01.2024 щодо повної та своєчасної оплати відповідачем отриманих послуг.
Позивач вказує, що в період з липня по листопад 2025 року відповідачу надавалися послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. По факту надання послуг між сторонами підписувалися відповідні акти приймання-передачі та здійснювалося подальше врегулювання розрахунків шляхом підписання актів коригування за попередні розрахункові періоди, які сальдуються при здійсненні поточних розрахунків.
Разом з тим, як стверджує позивач, оплата за послуги здійснювалась відповідачем несвоєчасно та у неповному обсязі, станом на 24.12.2025 з порушенням строків оплати відповідач повністю сплатив вартість послуги за липень та серпень 2025 р. та частково погасив заборгованість за вересень 2025 р. на суму 16 333 377,75 грн, а розрахунки за актами надання послуг за період з жовтня по листопад 2025 р. взагалі не здійснював.
Позивач звертає увагу, що станом на 24.12.2025 у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за наданні послуги у розрахункових періодах вересень - листопад 2025 р., з урахуванням сальдування сум за актами коригування, на загальну суму 124 910 146,37 грн.
Ухвалою від 30.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/5223/25, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.02.2026, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.
14.01.2026 представник відповідача подав до суду клопотання про продовження строку для подання відзиву на 15 днів, до 30.01.2026.
26.01.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позову, вважає вимоги позивача передчасними та такими, що не підтверджені належними доказами. Надані позивачем розрахунки, на переконання відповідача, є необґрунтованими, неповними, неконкретизованими та непов`язаними між собою. Звертає увагу на часткову сплату суми основного боргу на етапі прийняття позовної заяви до розгляду та після відкриття провадження у справі. Зазначає про відсутність доказів направлення позивачем та отримання відповідачем актів надання послуг за спірний період, а також доказів їх підписання. Вказує на неправомірність нарахування штрафних санкцій, покликаючись при цьому на п. 16 постанови НКРЕКП № 413 від 26.04.2022 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332 та визнання такою, що втратила чинність, постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 766". Також вказує на існування обставин непереборної сили, внаслідок існування яких сторони не можуть належно та своєчасно виконувати договірні зобов`язання.
29.01.2026 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, де зазначає, що розрахунок боргу по простроченим зобов`язанням за розрахункові періоди липень - листопад 2025 р. позивачем здійснено на суми по плановим рахункам за декади та за остаточними даними, погодженими актами по кожному розрахунковому періоду. Наголошує, що розрахунок боргу містить усі необхідні дані, а саме назву, номер та дату документа, строк виконання зобов`язання, відомості про оплату, суму боргу, період прострочення зобов`язання тощо. Звертає увагу, що посилання на ставку тарифу, період нарахування, обсяг наданих послуг за відповідний розрахунковий період містяться в підписаних відповідачем актах, які додані до позовної заяви. Зазначає, що оскільки прострочення грошового зобов`язання по оплаті наданих послуг за травень-червень 2025 р. мало місце і після 23.07.2025 р., позивачем донараховані 3 % річних на суму 475 260,80 грн та інфляційні втрати на суму 264 889,70 грн за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання у розрахункових періодах травень-червень 2025 р., починаючи з 24.07.2025 по дату фактичного виконання грошового зобов`язання. Вказує, що акти надання послуги та рахунки за спірні розрахункові періоди, а також акти коригування до актів наданих послуг направлялися відповідачу на електронну пошту за допомогою Сервісу електронного документообігу «АСКОД» (далі - Сервіс), були створені в електронній формі та підписані сторонами з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу), а отже ці документи мають силу оригіналу. Посилання відповідача на п. 16 постанови НКРЕКП № 413 від 26.04.2022 позивач вважає безпідставним, так як до складу позовних вимог не входять вимоги про стягнення штрафних санкцій, в той час як інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних не відносяться до штрафних санкцій, а носять компенсаційний характер. При цьому позивач підтвердив, що після подачі позову до суду відповідач частково погасив основну заборгованість, що заявлена до стягнення, на загальну суму 77 015 731,67 грн.
02.02.2026 представник відповідача подав до суду клопотання про долучення доказів часткової оплати суми основного боргу, а саме платіжні інструкції № 4381689 від 28.01.2026 на суму 0,03 грн та № 4381688 від 28.01.2026 на суму 12 476 769,50 грн.
Підготовче засідання, призначене на 04.02.2026, не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.
Ухвалою від 05.02.2026 повідомлено сторін про те, що підготовче засідання відбудеться 02.03.2026.
23.02.2026 представник відповідача подав до суду клопотання про долучення доказу часткової оплати суми основного боргу, а саме платіжної інструкції № 4414954 від 20.02.2026 на суму 9 425 890,86 грн.
Ухвалою від 02.03.2026, яку занесено до протоколу судового засідання, підготовче засідання було відкладено на 30.03.2026.
30.03.2026 представник відповідача подав до суду клопотання про долучення доказу часткової оплати суми основного боргу, а саме платіжної інструкції № 4486140 від 27.03.2026 на суму 10 000 000,00 грн.
Підготовче засідання, призначене на 30.03.2026, не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.
Ухвалою від 01.04.2026 повідомлено сторін про те, що підготовче засідання відбудеться 29.04.2026.
24.04.2026 від представника позивача надійшла заява, в якій він просив суд закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача 124 910 146,37 грн основного боргу. Заяву мотивовано відсутністю предмета спору в цій частині, у зв`язку зі сплатою відповідачем суми основного боргу після подачі позову та відкриття провадження у справі. На підтвердження вказаних обставин представник позивача подав до суду платіжні інструкції № 4510798 від 08.04.2026, № 4510795 від 08.04.2026, № 4510796 від 08.04.2026, № 4486140 від 27.03.2026, № 4414954 від 20.02.2026, № 4381688 від 28.01.2026, № 4381689 від 28.01.2026, № 4372039 від 19.01.2026, № 4362454 від 08.01.2026, № 4353585 від 02.01.2026, № 4353584 від 02.01.2026, № 4346756 від 26.12.2025.
У заяві про закриття провадження у справі позивач, користуючись правом, передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, водночас збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення відсотків річних та інфляційних втрат, розмір яких відповідно становить 2 210 610,90 грн та 3 213 478,49 грн.
Отже, після подання цієї заяви, яку судом було прийнято до розгляду, предметом позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 210 610,90 грн 3% річних та 3 213 478,49 грн інфляційних втрат.
29.04.2026 до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, яке було мотивовано його перебуванням у щорічній відпустці.
Ухвалою від 29.04.2026 задоволено заяву представника позивача про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача 124 910 146,37 грн основного боргу.
Ухвалою від 29.04.2026, яку занесено до протоколу судового засідання, суд задовольнив клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та відклав підготовче засідання на 27.05.2026.
20.05.2026 представник відповідача подав до суду додаткові письмові пояснення по справі, а саме щодо донарахування позивачем відсотків річних та інфляційних втрат.
Ухвалою від 27.05.2026, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 01.07.2026.
30.06.2026 представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив, у разі задоволення позовних вимог, відстрочити виконання судового рішення на 1 рік. Заяву обґрунтовано насамперед обставинами, пов`язаними із збройною агресією РФ проти України, що супроводжується систематичними масованими ракетними обстрілами об`єктів енергетичної інфраструктури, у тому числі об`єктів Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ", що призвело до їх пошкодження або руйнування та необхідності їх відновлення.
01.07.2026 у судовому засіданні оголошено перерву до 03.07.2026.
01.07.2026 від представника позивача до суду надійшла заява із письмовими запереченнями проти заяви про відстрочення виконання судового рішення. Свої заперечення представник позивача аргументує відсутністю, на його переконання, належних доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, або ж інших обставин виняткового характеру, які могли б бути розцінені як підстава для відстрочення виконання рішення суду.
03.07.2026 представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги про стягнення відсотків річних та інфляційних втрат, просив задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позову.
03.07.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та в порядку ст. 219 ГПК України відклав його проголошення на 06.07.2026.
Через оголошення повітряної тривоги судове рішення 06.07.2026 проголошено не було.
Ухвалою від 06.07.2026 повідомлено сторін про те, що проголошення судового рішення відбудеться 13.07.2026 о 09:20.
13.07.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
На підставі повідомлення про приєднання до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, 01.01.2024 між Приватним акціонерним товариством «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО», як оператором системи передачі (ОСП), та Акціонерним товариством «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», як користувачем, було укладено Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) обслуговування № 0522-03041-ПД (далі - Договір), який регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії Сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України.
За цим Договором ОСП безперервно надає послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - Послуга) (п. 2.1. Договору).
Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану Послугу відповідно до умов цього Договору (п. 2.2. Договору).
Згідно з п. 3.1. Договору, ціна договору визначається як сума нарахованої вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року.
Пунктом 3.2. Договору визначено, що оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному веб-сайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.
За п.3.4. Договору, планова та/або фактична вартість Послуги визначається як добуток обсягу наданої Послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.
Згідно з п.3.5. Договору, Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків:
1 платіж – до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;
2 платіж – до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;
3 платіж – до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих Користувачем повідомлень в тому числі щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий період. У разі зміни планових обсягів Послуги протягом розрахункового місяця Користувач передає оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю повідомлення про зміну обсягів Послуги. Оператор системи передачі (ОСП), Виконавець протягом 5 робочих днів після отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів (пункт 3.6. Договору).
За п. 3.7. Договору, користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі – Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. Вартість фактично наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості фактично наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в «Системі управління ринком», що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів та вартості Послуг, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно), або Акт надання Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). Акти надання Послуги та акти коригування до актів надання Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді Виконавець ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта надання Послуги та/або акта коригування до актів надання Послуги в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.
Згідно п. 3.8. Договору, Користувач здійснює підписання актів надання Послуги та актів коригування до актів надання Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем. У разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом надання Послуги Користувач має право оскаржити зазначені в акті надання Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим Договором термін. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта надання Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей. У разі підтвердження розбіжностей ППКО Користувача надає АКО актуальні дані для здійснення врегулювання. Врегулювання розбіжностей здійснюється в терміни та відповідно до вимог додатка 10 до Правил ринку та відображаються в акті коригування.
Відповідно п. 3.9. Договору, за наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення (за цим Договором). При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату пені та штрафних санкцій, за наявності письмової згоди Користувача Згідно п. 2.9. Договору, за відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій, за наявності згоди Користувача. У разі, якщо фактичний обсяг оплати Користувачем Послуги перевищує суму нарахованої вартості послуг за цим Договором, ОСП (за заявою Користувача) протягом 5 робочих днів з дня отримання заяви повертає Користувачу надлишок коштів або самостійно враховує їх як оплату Послуги наступних розрахункових періодів (у випадку відсутності заяви Користувача про повернення надлишку коштів).
Відповідно до п. 7.10. Договору, за необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна Сторона сплачує іншій Стороні штраф у розмірі 3 % від вартості послуг розрахункового періоду, у якому зафіксовано невиконання такого зобов`язання. Сплата штрафних санкцій за відмову від виконання своїх зобов`язань не звільняє Сторони від виконання зобов`язання в натурі, крім випадку, коли управнена Сторона відмовилася від прийняття виконання зобов?язання.
Згідно п.п. 11.3., 11.5., 11.6 Договору, Акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги, акти звірки розрахунків наданої Послуги, рахунки, будь-які повідомлення за цим Договором повинні направлятися однією Стороною іншій за допомогою Сервісу, електронною поштою, а також можуть бути підтверджені рекомендованим листом, іншим реєстрованим поштовим відправленням або доставлені кур`єром під розписку за адресою, зазначеною в цьому Договорі. Будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання цього Договору (у тому числі акт надання Послуги або акт коригування до акта наданої Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставлення власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування Сервісу, про що ОСП зобов`язаний повідомити на своєму офіційному вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням – https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами в один і той самий спосіб (залежно від форми документу).
Рахунки, акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги, акти звірки розрахунків та повідомлення вважаються отриманими Стороною:
у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачу, яка підписується його уповноваженим представником;
у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції.
Електронний документ, який направляється Стороною на виконання Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з моменту набуття документом статусу «Доставлено» у Сервісі. Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичному документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.
Для забезпечення електронного документообігу Сторони зобов`язуються здійснити реєстрацію в Сервісі та дотримуватися правил та інструкції користування Сервісом, які ним передбачені (п.11.7. Договору)
Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору позивач надавав відповідачу послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
Так, за розрахункові періоди липень - листопад 2025 р. сторонами були підписані Акти приймання-передачі послуг шляхом накладення електронного цифрового підпису, а саме: Акт надання Послуги № ДУА-0017901 за липень 2025 року на суму 51 072 682,61 грн з ПДВ; Акт надання Послуги № ДУА-0018709 за серпень 2025 року на суму 47 362 664,86 грн з ПДВ; Акт надання Послуги № ДУА-0019516 за вересень 2025 року на суму 42 226 020,41 грн з ПДВ; Акт надання Послуги № ДУА-0020318 за жовтень 2025 року на суму 51 123 088,98 грн з ПДВ; Акт надання Послуги № ДУА-0019516 за вересень 2025 року на суму 42 226 020,41 грн з ПДВ; Акт надання Послуги № ДУА-0020318 за жовтень 2025 року на суму 51 123 088,98 грн з ПДВ; Акт надання Послуги № ДУА-0021186 за листопад 2025 року на суму 47 894 414,69 грн з ПДВ.
Також, відповідно до умов Договору та Правил ринку сторонами здійснено врегулювання та підписано Акти коригування за попередні розрахункові періоди, які сальдуються при здійсненні поточних розрахунків, а саме: Акт коригування № ДУА_К-0003827 до Акту надання Послуги № ДУА-0012418 від 31.12.2024 р. згідно з Договором від 01.01.2024 № 0522-03041-ПД за яким суму зменшено на -0,04 грн.; Акт коригування № ДУА_К-0005214 до Акту надання Послуги № ДУА-0013976 від 28.02.2025 р. згідно з Договором від 01.01.2024 № 0522-03041-ПД за яким суму збільшено на 0,03 грн.; Акт коригування № ДУА_К-0005538 до Акту надання Послуги № ДУА-0014771 від 31.03.2025 р. згідно з Договором від 01.01.2024 № 0522-03041-ПД за яким суму збільшено на 0,01 грн.; Акт коригування № ДУА_К-0005895 до Акту надання Послуги № ДУА-0015541 від 30.04.2025 р. згідно з Договором від 01.01.2024 № 0522-03041-ПД за яким суму збільшено на 0,04 грн.; Акт коригування № ДУА_К-0004147 до Акту надання Послуги № ДУА-0016330 від 31.05.2025 р. згідно з Договором від 01.01.2024 № 0522-03041-ПД за яким суму зменшено на 69 575,09 грн.; Акт коригування № ДУА_К-0004850 до Акту надання Послуги № ДУА-0017109 від 30.06.2025 р. згідно з Договором від 01.01.2024 № 0522-03041-ПД за яким суму зменшено на 0,02 грн.; Акт коригування № ДУА_К-0005189 до Акту надання Послуги № ДУА-0017901 від 31.07.2025 р. згідно з Договором від 01.01.2024 № 0522-03041-ПД за яким суму зменшено на 69 472,30 грн.
Станом на 24.12.2025 відповідач сплатив вартість послуги за липень та серпень 2025 р. та частково погасив заборгованість за вересень 2025 р. на суму 16 333 377,75 грн. Натомість розрахунки за актами надання послуг за період з жовтня по листопад 2025 р. відповідачем не здійснено.
Тому, станом на момент подання позову заборгованість відповідача становила 124 910 146,37 грн.
Вказану заборгованість відповідач повністю оплатив після подання позову та відкриття провадження у справі, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних інструкцій № 4510798 від 08.04.2026, № 4510798 від 08.04.2026, № 4510796 від 08.04.2026, № 4486140 від 27.03.2026, № 4414954 від 20.02.2026, № 4381688 від 28.01.2026, № 4381689 від 28.01.2026, № 4372039 від 19.01.2026, № 4362454 від 08.01.2026, № 4353585 від 02.01.2026, № 4353584 від 02.01.2026, № 4346756 від 26.12.2025.
Враховуючи вказані обставини, ухвалою від 29.04.2026 суд закрив провадження у справі № 916/5223/25 в частині вимог про стягнення з відповідача 124 910 146,37 грн основного боргу.
На розгляді суду залишилися вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 210 610,90 грн 3% річних та 3 213 478,49 грн інфляційних втрат (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог за вх. № 14253/26 від 24.04.2026).
Здійснюючи аналіз обґрунтованості позовних вимог, господарський суд виходить з такого.
Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про ринок електричної енергії», в електроенергетиці України діє єдина диспетчерська система оперативно-технологічного управління виробництвом, передачею, розподілом та споживанням електричної енергії. Функції диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ОЕС України та організацію паралельної роботи з енергетичними системами інших держав здійснює оператор системи передачі. Диспетчерське (оперативно-технологічне) управління поширюється на суб`єктів господарювання, об`єкти електроенергетики яких підключені до ОЕС України.
Відповідно до п. 1.1 глави 1 розділу VII Кодексу, системи передачі управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, розподілу, споживання електричної енергії та зберігання енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки здійснюється шляхом диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі - диспетчерське управління).
Господарський суд зазначає, що договір про надання послуг з диспетчерського управління № 0522-03041-ПД за своєю правовою природою є договором про надання послуг, які мають надаватись відповідно до вимог законодавства, яке регулює функціонування ринку електричної енергії.
Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
На час звернення позивача до суду із даним спором за відповідачем обліковувалась заборгованість в розмірі 124 910 146,37 грн, яка після подачі позову та відкриття провадження у справі була сплачена відповідачем у повному обсязі, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Водночас, окрім основної заборгованості, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 2 210 610,90 грн 3% річних, 3 213 478,49 грн інфляційних втрат.
Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ч. 1, 2 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України.
Так, за ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Крім того відповідно до п. 7.10. Договору, за необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна Сторона сплачує іншій Стороні штраф у розмірі 3 % від вартості послуг розрахункового періоду, у якому зафіксовано невиконання такого зобов`язання. Сплата штрафних санкцій за відмову від виконання своїх зобов`язань не звільняє Сторони від виконання зобов`язання в натурі, крім випадку, коли управнена Сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.
Варто зауважити, що передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, інфляційні втрати і 3% річних за своєю правовою природою не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/639/18, від 05.07.2018 у справі №905/978/17, від 11.05.2018 у справі №922/3087/17 та від 26.04.2018 у справі №910/11857/17).
Проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц та підтверджені постановою ВП ВС від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами.
Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд встановив його обґрунтованість та арифметичну правильність, у зв`язку з чим суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. При цьому суд враховує, що відповідач в ході розгляду справи жодних контррозрахунків вказаних сум не надавав та, відповідно, не спростував сум, нарахованих позивачем.
Окремо, щодо доводів відповідача стосовно наявності в нього форс-мажорних обставин та протиправності, на його думку, нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що відповідно до положень чинного законодавства, наявність форс-мажорних обставин звільняє саме від відповідальності за порушення зобов`язань, а не від виконання самого зобов`язання.
Згідно ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Щодо відстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне.
У своєму клопотанні відповідач в якості обґрунтування необхідності відстрочення виконання даного рішення суду, зокрема тим, що протягом осінньо-зимових періодів 2022-2025 рр. відбувалися масовані ракетні удари по енергетичній інфраструктурі України, що призвело до вкрай тяжких наслідків. Такі обстріли відбуваються й по сьогодення. Зокрема й об`єкти АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» зазнали значних пошкоджень, а іноді й повної/часткової руйнації, відновлення яких потребує значних фінансових витрат та загалом завдає значних фінансових збитків, не кажучи про непоодинокі випадки завдання ушкоджень працівникам АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», або ж їх загибелі під час виконання ремонтних заходів.
Як вказує відповідач, основним завданням АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є забезпечення безперебійного електрозабезпечення м. Одеси та Одеської області, а відтак відновлення енергетичної інфраструктури є пріоритетом серед інших зобов`язань. Поряд з тим, у відповідності до положень постанови №76 КМУ від 27.01.2023, Товариство віднесено до критично важливих підприємств, що зайвий раз підтверджує факт того, що зокрема усі підприємства паливно-енергетичного сектору, зокрема й оператори систем розподілу є надважливими для функціонування держави вцілому. Відтак кошти, які отримує відповідач під час здійснення своєї господарської діяльності, скеровуються в першу чергу на відновлення і ремонт електричних мереж та їх підготовку до наступного осінньо-зимового періоду. Крім цього, відповідач звертає увагу, що ним сплачено позивачу основну суму заборгованості за договором та сторони у даній справі вочевидь не перебувають у рівних фінансових умовах, а їх економічні інтереси не є збалансованими.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною 1 статті 18 ГПК України, також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).
Як вбачається з вищезазначеної норми ГПК, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк.
Так, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.
Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суди повинні враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.
Разом з тим необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" від 28.07.99).
Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Так, встановлення та підтвердження факту наявності обставин, на які посилається заявник, можливо лише внаслідок сукупного аналізу відповідних доказів щодо наявності зазначених обставин, що безпосередньо ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у момент звернення рішення до виконання.
Разом з тим суд наголошує, що положеннями ч. 5 ст. 331 ГПК України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення.
З огляду на доводи та заперечення сторін, суд дійшов висновку, що подана заява про відстрочення виконання рішення є належним чином обґрунтованою, а надані відповідачем докази є достатніми задля встановлення судом існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду та водночас з яких вбачається за можливе встановити всі сукупні фактори, визначені статтею 331 ГПК України.
Суд враховує, що заява відповідача про відстрочення виконання рішення суду обґрунтована загальновідомими обставинами, зокрема, військовою агресією РФ проти України, масованими ракетними обстрілами енергетичної інфраструктури України, що має негативний вплив на економіку держави, та ускладнює діяльність як позивача, так і відповідача, а отже негативно впливає на сторін спору.
Як слідує із заяви про відстрочення виконання рішення суду, першочерговим завданням АТ "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" є забезпечення безперебійного електрозабезпечення м.Одеси та Одеської області, а відтак, відновлення енергетичної інфраструктури є пріоритетом серед інших зобов`язань.
За наведеного, суд погоджується з позицією відповідача, що кошти, які він наразі отримує під час здійснення своєї господарської діяльності, мають скеровуватися в першу чергу на відновлення і ремонт електричних мереж та підготовку до наступного осінньо-зимового періоду, а також для відновлення зруйнованих об`єктів енергетичної інфраструктури відповідача.
Окрім того суд зазначає, що відповідачем самостійно було сплачено основний борг, відтак відстрочення сплати на користь позивача 3 % річних та інфляційних втрат не створить для позивача негативних наслідків, оскільки в порівнянні з уже сплаченим розміром основного боргу 124 910 146,37 грн, розмір 3 % річних (2 210 610,90 грн) та інфляційних втрат (3 213 478,49 грн) є незначним та не призведе до погіршення ефективності діяльності позивача та його фінансового стану, а також у суду відсутні підстави вважати, що відповідач має на меті уникнення сплати сум, нарахованих позивачем у порядку ст. 625 ЦК України.
Отже, з урахуванням того, що на відповідача фактично покладено зобов`язання забезпечення здійснення ним виробничої діяльності (передачу електричної енергії), відстрочка виконання рішення призведе до реального виконання рішення суду, оскільки дасть можливість відповідачу продовжувати свою господарську діяльність та належним чином виконувати свої господарські зобов`язання.
З огляду на викладене, суд вважає, що негайне звернення стягнення на кошти і майно відповідача хоча й може забезпечити виконання цього рішення, однак з великою вірогідністю не буде сприяти ефективному відновленню та може порушити господарську діяльність відповідача, яку останній здійснює, в тому числі з метою забезпечення вирішення соціально важливих питань.
Враховуючи понесені від військової агресії збитки та матеріальний стан, у якому опинився відповідач, необхідність проведення ремонтних робіт об`єктів критичної інфраструктури, зруйнованих внаслідок військової агресії, з огляду на викладені інші обставини справи щодо скрутного фінансового становища відповідача та приймаючи до уваги особливості та вид господарської діяльності відповідача, яка у даний час має стратегічно важливе значення для життєзабезпечення населення, дію воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, суд дійшов висновку про можливість відстрочення виконання судового рішення з підстав, зазначених заявником, та задоволення відповідної заяви відповідача. 
На переконання суду у даній справі, відповідачем надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать, що його фінансовий стан і зазначені у заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі з урахуванням соціально важливої діяльності та необхідності якнайшвидшого відновлення господарської діяльності відповідача.
Відстрочення виконання рішення суду в повній мірі буде відповідати принципам справедливого судового розгляду в контексті частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
За приписами ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог, на відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору у розмірі 65 089,07 грн.
Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 126, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (65031, Одеська обл., м. Одеса, вул. Миколи Боровського, буд. 28 "Б"; код ЄДРПОУ 00131713) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; код ЄДРПОУ 00100227) 2 210 610,90 грн 3% річних, 3 213 478,49 грн інфляційних втрат та 65 089,07 грн витрат зі сплати судового збору.
3. Заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про відстрочення виконання рішення - задовольнити.
4. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 13 липня 2026 р. у справі № 916/5223/25 на 1 рік - до 13 липня 2027 р.
5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 13 липня 2026 р. Повне рішення складено та підписано 23 липня 2026 р.

Суддя   Р.В. Волков