| Справа № 450/1820/26  Провадження № 3/450/1244/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 липня 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 
за ч.1 ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
23.03.2026 року о 10 год. 00 хв. в с.Шоломинь, вул..Т.Шевченка, 24, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки BMW 320 НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння,а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру поліцейських. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
23.03.2026 року о 10 год. 00 хв. в с.Шоломинь, вул..Т.Шевченка, 24, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки BMW 320 НОМЕР_1 не пред`явв посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а саме не отримував посвідчення водія та притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП 23.02.2026 року. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1ст.130, ч.5 ст. 126 КУпАП заперечив. Вказав, що його працівники поліції не зупиняли. Доказів керування транспортним засобом не представили. Підтвердив, що під`їхав на своєму автомобілі, але це було приблизно за 20 хв до спілкування з працівниками поліції. Працівники поліції до когось телефонували, та з їхнього боку не було прямого запитання про проходження огляду на стан сп`яніння. Проходження експертизи йому працівники поліції не пропонували. Пізніше під`їхала колишня дружина ОСОБА_2 та за її присутності він погоджувався пройти огляд в лікарні.
Представником ОСОБА_1 – Поронюк І.Б. подано письмові пояснення в яких заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, Вказав, що відсутні докази на становлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Як вбачається із відеозапису екіпаж поліції на службовому авто під`їхав до вже припаркованого автомобіля марки BMW 320 ( НОМЕР_1 ) з якого в цей час виходив ОСОБА_1 . Жодних дій щодо зупинки транспортного засобу працівниками поліції здійснено бути не могло, оскільки вказаний автомобіль перебував у нерухомому стані та жодного руху не здійснював. Таким чином відсутній один з елементів об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме факт керування транспортним засобом. 
Вказує, що працівники поліції не мали правових підстав вимагати у ОСОБА_1 документи, що надають право керувати транспортним засобом, оскільки він не здійснював рух і не перебував у статусі водія. Також працівники поліції декілька разів змінювали версію про причину зупинки, спочатку вказували : «ну тим, що ви звернули», пізніше на відеозаписі в розмові між собою працівники поліції вказують: «водія було зупинено за технічну несправність, за 35 п.2 або просто рапорт напишу була потертість на задньому бампері»; «пошкодження транспортного засобу, технічний стан». Зазначає, що у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17 Верховним судом викладено позицію: відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.
Враховуючи наведене, висновки апеляційного суду про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів в т.ч. реєстраційного документу на транспортний засіб є обґрунтованими.
Суд апеляційної інстанції правильно зазначив про відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи працівники поліції не мали підстав для перевірки документів ОСОБА_1 , а відтак подальші дії щодо складання адміністративних матеріалів є незаконними згідно з принципом «плодів отруєного дерева».
Вказує, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння. На доданих відеозаписах чітко вбаається, що жоден із працівників поліції не проводив такої перевірки, не підходив до ОСОБА_1 з джерелом світла та не оглядав його очі у встановлений спосіб. Відтак висновок працівників поліції про «відсутність реакції зіниць на світло» є виключно їхнім суб`єктивним припущенням, яке не базується на жодному об`єктивному дослідженні. Поведінка ОСОБА_1 була адекватною, а тремор рук має медичне походження. 
З аналізу відеозапису вбачається, що за весь час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції належним чином не роз`яснили ОСОБА_1 суть вчиненого ним порушення, підстав для перевірки документів, не вручили направлення та не повідомили порядку проходження огляду на стан сп`яніння або ж наслідків відмови від проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки неодноразово зазначали, що їхати не обов`язково, а можна здати аналізи і принести в суд і суд буде приймати рішення. Лише коли до працівників поліції підійшли дві жінки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , працівник поліції запропонував поїхати на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад на Кульпарківську 95. На відеозаписі о 10год 31хв ОСОБА_1 говорить: «їдемо на експертизу, добре» і поліцейський вказує, «добре, сідайте з нами», Проте одразу о 10год 31хв інший поліцейський говорить, що складено протокол, вказує: «ви собі можете і сьогодні поїхати здати аналізи, якщо дійсно тверезий, принесете довідку в суд». З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підписав протокол лише о 10год 34хв. Вказує, що таким чином ОСОБА_1 не порушив вимоги п.2.5 ПДР.
Також зазначає, що з відеоматеріалів вбачається, що направлення, яке долучене до матеріалів справи не складалось і вручене ОСОБА_1 не було.
Вважає, що поліцейськими порушено процедуру направлення особи для проведення медичного огляду, оскільки за наявності чіткої згоди ОСОБА_1 інспектори ухилились від свого обов`язку забезпечити його доставку до закладу охорони здоров`я, а також повідомляли, що матеріали справи ОСОБА_1 об`єднають з іншою справою, яка вже є на розгляді в суді і йому може бути призначено лише одне покарання. 
Долучений відеозапис не є цілісним та постійно обривається, що може свідчити про примусове вимкнення пристроїв або умисне вибіркове копіювання інформації.
В подальшому ОСОБА_1 прибув у КНП ЛОР «Львівський клінічний психоневрологічний диспансер», однак там відмовили йому пройти огляд, в подальшому він пройшов огляд в ТОВ «МЛ Діла», та результати якого підтвердили відсутність наркотичних засобів.
У протоколі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП неоднозначно та неправильно викладено фабулу адміністративного правопорушення.
Формулювання фабули адміністративного правопорушення є суперечливим коли не узгоджується з правовою кваліфікацією дій особи, а також не дозволяє встановити наявність обов`язкової ознаки складу правопорушення - повторності, що виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Оскільки ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлює відповідальність саме за повторне протягом року вчинення будь-якого з правопорушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті, суд повинен мати можливість чітко встановити, який саме склад правопорушення мав місце. Невизначеність фабули протоколу не дає можливості суду встановити об`єктивну сторону правопорушення та належним чином кваліфікувати дії особи. Наявність зазначених суперечностей унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення.
Зі змісту протоколу, що був складений на ОСОБА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП, вбачається неоднозначне, суперечливе формулювання описової частини, а саме: «23.03.2026 10:00:00 с. Шоломинь, вулиця Тараса Шевченка 24 водій керуючи ТЗ не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, а саме не отримував посвідчення водія та притягувався до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.2 КУпАП, від 23.02.2026, чим порушив п.2.1.а.ПДР – Керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ». Адміністративна відповідальність за частиною 5 статті 126 КУпАП настає виключно у разі повторного протягом року вчинення правопорушень, передбачених частинами 2–4 цієї статті, тоді як керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія на право керування, що охоплюється частиною 1, не утворює і не може утворювати ознаки повторності стосовно частини п`ятої цієї статті.
У відповідь на адвокатський запит від 25.05.2026 р. РСЦ ГСЦ у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях зазначили, що відповідно до обліків ЄДР ТЗ МВС станом на 27.05.2026 року, міститься інформація про видачу посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , У ВРЕР з обслуговування м.Львів та Пустомитівського району при ГУМВС України у Львівській області, 27.12.2014 року, серії НОМЕР_2 категорія «В», «С», дата відкриття категорій: «В» - 27.12.2014 р., «С» - 09.12.2014 р., термін дії – 27.12.2044 року.
Просив закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1ст.130, ч.5 ст. 126 КУпАП
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 вказала, що ОСОБА_1 являється її колишнім чоловіком. В день, коли відбувались події, ОСОБА_2 зателефонував ОСОБА_1 з проханням під`їхати, оскільки його зупинили працівники поліції. На думку свідка ОСОБА_1 був адекватний, не виявляв нетипових ознак. Свідок приїхала на місце події разом зі своєю мамою. Чула розмову ОСОБА_1 з працівником поліції, та останній запитав чи буде проїзджати у медичний заклад, та ОСОБА_1 погодився, а через 2 хв інший працівник поліції повідомив, що не будуть їхати, бо складений протокол, та вказав, що вони можуть самі проїхати та пройти тест. На цей час ОСОБА_1 ще не був ознайомлений з протоколом та не підписував такий. 
Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, приходжу до наступного висновку.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті. Ч.4 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Ч.2 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Що стосується покликань захисника щодо відсутності на відеозаписах факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд зазначає наступне.
Долучений до матеріалів справи відеозапис розпочинається о 9год 57хв та патрульний автомобіль проїзджає бічний поворот, та вбачається відсутність будь-якого автомобіля, після цього розвертається і о 9год 58хв зупиняється біля автомобіля марки BMW 320 НОМЕР_1 , з якого виходить ОСОБА_1 із автомобіля зі сторони водійського сидіння та працівник поліції пропонує надати документи. На запитання ОСОБА_1 чи є відео, працівник поліції підтверджує про наявність такого. На відеозаписі о 10год 00хв ОСОБА_1 повідомляє, що на даний час робить перездачу прав. На запитання працівника поліції о 10год 01хв відеозапису ОСОБА_1 підтверджує, що він їде на роботу. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що він керував в цей день транспортним засобом, однак це відбулось 20 хв до моменту спілкування з працівниками поліції. 
Таким чином представлені відеозаписи спростовують твердження захисту, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.
На відеозаписі в розмові з працівниками поліції ОСОБА_1 підтверджує, що вчора вживав наркотичні засоби, зокрема вказав, що він вживає за медичними рекомендаціями лікарські препарати «трітіко».
З представленого відеозапису вбачається, що працівником поліції було вказано про необхідність проходження медичного огляду у лікарні о 10год 06хв, та ОСОБА_1 не висловив згоду на проходження огляду в лікарні, а просить працівників поліції не складати матеріалів. 
Ознаки наркотичного сп`яніння зазначено у протоколі серії ЕПР 1 №621944 та у направленні на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.
Доводи сторони захисту про подальше проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, яким підтверджено відсутність такого, не можуть бути доказами відсутності складу даного адміністративного правопорушення, оскільки згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 621944 від 23.03.2026 року ОСОБА_1 ставиться в провину відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.
Посилання на відсутність підстав для проходження огляду за відсутності підстав зупинки транспортного засобу, є необгрунтованими, оскільки незгода водія із причинами зупинки, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений Правилами дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу. Позаяк незалежно від причини зупинки транспортного засобу, поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння чи іншого хворобливого стану, який свідчить про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Окрім того, відповідно до положень п.п.1, 3 ч.1 ст.23 ЗУ "Про національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Отже, у разі виявлення працівниками поліції у водія наявності ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння, такий водій підлягає безумовному обов`язку пройти огляд на визначення наявності стану сп`яніння незалежно від підстав зупинки транспортного засобу. 
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 погодився на проведення огляду на стан сп`яніння в присутності свідків, судом відхиляються, оскільки як вбачається з відеозапису о 10год 31хв ОСОБА_1 погоджується на проходження медичного огляду, однак працівник поліції повідомляє про те, що протокол про адміністративне правопорушення вже складений, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 621944 від 23.03.2026 року, в якому зазначено, що такий складено 23.03.2026 року о 10год 26хв, та працівником поліції вірно зазначено про завершеня процедури оформлення протоколу.
Розглядаючи матеріали адміністративної справи в межах наявних доказів, незважаючи на заперечення вини, приходжу до висновку про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5, 2.1а ПДР України і вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП, його вина доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 621944 від 23.03.2026 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 621933 від 23.03.2026 року; відеозаписом; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.03.2026р.; довідкою від 25.03.2026 року відповідно до якої, згідно інформаційно-комунікаційної системи інформаційного порталу НП України ОСОБА_1 , притягався 23.02.2026 ВП № 3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області постановою про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6710852 за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400,00грн. 
Оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених , ч. 1 ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП.
Також не заслуговують на увагу аргументи сторони захисту щодо невідповідності змісту протоколу, серії ЕПР № 621933 від 23.03.2026 року фабулі ч.5 ст.126 КУпАП.
Відповідно до розділу VII Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395 у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення. 
До матеріалів справи долучена довідка від 25.03.2026 року, яка підтверджує повторність вчинення адміністративного правопорушення.
З відкритих джерел ЄРСР вбачається, що згідно з постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.05.2020 року ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, перебаченого ч.2 ст.130 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Доказів отримання після цього посвідчення водія стороною захисту не представлено. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив відсутність у нього права керування транспортним засобом. 
Вирішуючи питання про вид стягнення, з врахуванням особи правопорушника, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.
Що стосується притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, то перевіривши матеріали справи суд встановив наступне.
Згідно п. 7 ст. 247 КУАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУАП.
У відповідності до ч. 1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, подія мала місце 23.03.2026 року та на момент розгляду даної справи в суді 20.07.2026 року сплинув строк встановлений ст. 38 КУпАП, протягом якого на особу можна накласти адміністративне стягнення. З огляду на викладене вважаю за необхідне провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, закрити.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 , як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 36, 38, 283, 284 КУпАП, суддя,- 
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Роз`яснити, що відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя | Н.  Б.  Добош