Справа № 212/5506/26 
2/212/4719/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2026 року м. Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого, судді – Шевченко Л.В., за участю секретаря судового засідання – Чуприни Я.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у місті Кривому Розі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», третя особа : приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна товариство з обмеженою відповідальністю « Вердикт Капітал »про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
В С Т А Н О В И В:
17.04.2026 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «ДЕБТ ФОРС» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позивач позовну заяву обґрунтовує тим, що 12.06.2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис №80392 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №490916973 від 04.06.2014 року в сумі 106 480,73 грн.
Постановою від 15.12.2021 року на підставі вказаного виконавчого напису приватний виконавець Макаренко А.С. відкрила виконавче провадження №67895307.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 24.11.2023 року було замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на «Дебт Форс», у зв`язку з чим постановою приватного виконавця від 22.01.2024 року було замінено вибулого стягувача ТОВ « Вердикт Капітал» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс». У зв`язку з чим позовна заява була подана саме до ТОВ «Дебт Форс».
При вчиненні зазначеного виконавчого напису приватним нотаріусом були порушені вимоги Закону України «Про нотаріат», а саме безпідставно видано виконавчий напис, реєст.»2437, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Із змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що вчинений він нотаріусом на підставі кредитного договору №490916973 від 04.06.2014 року, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , та виключно з посиланням на положення законодавства України, що регулює порядок вчинення виконавчих написів.
Під час вчинення виконавчого напису, приватним нотаріусом не було встановлено безспірність заборгованості за кредитним договором, не враховано, що договір про заборгованість не було нотаріально посвідчено, тому виконавчий напис від 12.06.20211 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 23.04.2026 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 21.05.2026
Ухвалою суду від 23.04.2026 року було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 12.06.2021 року № 80392, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованості за кредитним договором №490916973 від 04.06.2014 року в сумі 106 480,73 грн. у виконавчому провадженні № 67895307, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця Макаренко Анни Сергіївни.

05.05.2026 до суду через відділення Укрпошти надійшов відзив на позовну заяву за підписом директора ТОВ «ДЕБТ ФОРС» Марії Костюченко, а також клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. 
Суд встановив, що відзив на позовну заяву подано особою, якою не надано належних доказів на підтвердження своїх повноважень діяти від імені відповідача. 

Так, відповідно до ч.1, 3 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Згідно з ч.1, 2 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.62 ЦПК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Як виснувала Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08 червня 2020 року у справі №303/4297/20, починаючи з 29 грудня 2019 року, коли набрав чинності Закон України від 18 грудня 2019 року №390-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення», самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 27 лютого 2024 року, прийнятій у справі №2-401/11, постанові від 28 лютого 2024 року, прийнятій у справі №604/649/23, постанові від 12 березня 2024 року, прийнятій у справі №296/1646/23, постанові від 29 квітня 2024 року, прийнятій у справі №536/1267/18.
Можливість представляти інтереси юридичної особи будь-якою фізичною особою, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність, на підставі лише довіреності (не як адвоката), або ж в порядку самопредставництва тільки на підставі довіреності, суперечить позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 8 червня 2022 року у справі №303/4297/20 та вказаним приписам ЦПК України.
Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності) (постанова Верховного Суду від 28.08.2023 у справі №740/2873/22).
При цьому слід зазначити, що незалежно від того, чи є справа малозначною чи ні, представляти юридичну особу в суді має право виключно адвокат або працівник такої юридичної особи з наданням до суду документів на підтвердження повноважень діяти в судовому процесі. 
Повноваження керівника юридичної особи мають бути підтверджені витягом з ЄДРПОУ, статутом підприємства, наказом (чи рішенням) при призначення (обрання) на посаду. 
Втім, Марією Костюченко документи на підтвердження повноважень суду не надано. 

Суд також враховує, що в судах діє Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, яка відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Порядок функціонування в судах та органах системи правосуддя окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема підсистем "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистеми відеоконференцзв`язку; порядок вчинення процесуальних дій в електронній формі з використанням таких підсистем; особливості використання в судах та органах системи правосуддя іншого програмного забезпечення в перехідний період до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх підсистем (модулів) визначено Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищою радою правосуддя за №1845/0/15-21 від від 17.08.2021 (далі - Положення).
Згідно ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Згідно ч.7 ст.62 ЦПК України у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Втім, як вже встановлено судом, відзив на позовну заяву та клопотання подані поштою. До того ж, слід відмітити, що позивач не просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, тому клопотання про їх зменшення є недоречним.
За таких обставин поданий відзив та клопотання не можуть бути прийняті судом та підлягають залишенню без розгляду.

21.05.2026 року справу було відкладено на 17.06.2026. 
17.06.2026 року справу було знято з розгляду на 06.07.2026. 
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.
Представник позивача направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Приватний виконавець Макаренко А.С. до суду не з`явилась, про дату і час повідомлена належним чином, проте через систему «Електронний суд» було подано заяву про розгляд справи за її відсутності.
Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. до суду не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки невідомі.
Представник ТОВ «Вердикт Капітал» до суду не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.
Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Представником позивача було надано копію заяви про примусове виконання рішення вих. «13817458 від 17.11.2021 року, у якому представник за довіреністю ТОВ «Вердикт Капітал» просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом за №803892 від 12.06.2021 року про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 коштів у розмірі 106 480,73 грн. (а.с.6). Також, надано копію виконавчого напису №80392 від 12.06.2021 року заборгованості у сумі 105 830,73 грн., також за вчинення виконавчого напису 650,00 грн., а загальна сума яка підлягає стягненню – 106 480,73 грн. (а.с.6,зворот)
Згідно з надано постановою приватного виконавця від 15.12.2021 року було відкрито виконавче провадження №67895307 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 106 480,73 грн. (а.с. 7).
Постановою приватного виконавця від 22.01.2024 року у ВП №67895307 було замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» на підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу у справі 202/16916/23. (а.с.8).

Оцінка суду
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 та ч.1 ст. 640 ЦК України , та ч. 6 ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-VIII.
Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса, передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 вказаний Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.
Так, зазначена постанова КМУ № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.
Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Вказаний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 р. у справі № 910/10374/17.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем не було подано доказів, які б підтверджували заперечення позовних вимог, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
За приписами п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.
Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн., зазначені витрати відповідно до вимог процесуального законодавства підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 . 
Суд вважає, що аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву, не підлягають розгляду та врахуванню, оскільки відзив підписано особою, яка не підтвердила наявність необхідних повановажень учасника справи. 

Керуючись ст. 15, 16, 18 ЦК України 2003 року, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 12.06.2021 року №80392, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною щодо стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заборгованості за кредитним договором № 490916973 від 04.06.2014 року у сумі 106 480,73 грн.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 06.07.2026.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», місцезнаходження за адресою: 02095, м. Київ, Харківське шосе 201/203, літера 2А, офіс 602, ЄДРПОУ: 43577608.
Третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, місцезнаходження за адресою : 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Європейська, 11/2.
Третя особа: приватний виконавиць виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, місцезнаходження за адресою : 49025, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Слобожанський 93, оф.3.

Суддя Л. В. Шевченко