Справа № 355/1837/26 
Провадження № 2/355/1477/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді Чехова С.І.
за участю секретаря Котенко Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справі за позовом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» Ґедзь Ольги Віталіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся директор ТОВ «Фінпром Маркет» Гедзь О.В. з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за договором кредиту № 6844119 в розмірі 8 074,00 гривень, з яких: 2 000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1729,00 гривень - сума заборгованості за процентами; 345,00 гривень- сума заборгованості за комісією; 4000,00 гривень - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0,00 гривень- сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування, а також стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 гривень та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 6 500,00 гривень.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 січня 2026 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник/відповідач) укладено договір про надання коштів у кредит № 6844119 (договір кредиту), умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 2 000,00 гривень строком на 360 днів (з 15 січня 2026 року по 09 січня 2027 року), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 345,00 гривень). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 100,00 гривень за кожен день понадстрокового користування.
Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 384107, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору № 6844119 від 15 січня 2026 року виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2 000,00 гривень шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА»).
Враховуючи викладені вище умови договору кредиту № 6844119 від 15 січня 2026 року та додаткової угоди, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають - 0,00 гривень, заборгованість останнього за договором кредиту складає 8074,00 гривень, зокрема: 2 000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1729,00 гривень - сума заборгованості за процентами; 345,00 гривень - сума заборгованості за комісією; 4000,00 гривень - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0,00 гривень- сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
Отже, як стверджує позивач, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань - не виконав ні перед кредитодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором кредиту № 6844119 на підставі договору факторингу.
ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників в тому числі за договором кредиту № 6844119 від 15 січня 2026 року.
Так, згідно п.2.1.3. перехід від клієнта до фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді - є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта/кредитодавця до фактора/позивача вимоги.
Відповідно до реєстру прав вимог № 5 від 20 травня 2026 року - кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року в тому числі до відповідача в сумі 8 074,00 гривень, з яких 2 000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 729,00 гривень - сума заборгованості за відсотками, 345,00 гривень - сума заборгованості за комісією, 4 000,00 гривень - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0,00 гривень - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
Представник позивача від ТОВ «Фінпром Маркет» до судового засідання не з`явився, однак у поданій 13 серпня 2026 року до суду заяві повідомив про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує.
Відповідач  ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, була належно повідомлена про час, місце розгляду справи, а саме на 09 вересня 2026 року на 12 годину 45 хвилин, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.
Так, 09 вересня 2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій вона просила суд розгляд справи проводити за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги визнає частково, просить відмовити в частині позовних вимог щодо стягнення суми заборгованості за комісією та сумою заборгованості за пенею/неустойкою. Також просила відмовити у задоволенні позовних вимог щодо витрат на професійну правничу допомогу або зменшити їх розмір, оскільки, на її думку, ця сума є завищеною.
Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. (ч. 3 ст. 211 ЦПК України)
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи у повному обсязі, суд приходить до висновку про можливе часткове задоволення заявлених позовних вимог, оскільки:
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі.
Судом досліджено матеріали справи у повному обсязі, а саме:
Копію договоруКредитної лінії (Надійний) № 6844119 від 15 січня 2026 року (далі - договір), укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник), згідно п. 2.1 якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (кредит), на погоджений умовами договору строк (строк кредиту), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору.
Відповідно до п.п. 2.2.1-2.2.5 п. 2.2 договору встановлено такі параметри та умови кредиту: 2.2.1. Сума кредиту 2000,00 гривень. 2.2.2. Строк кредитування/строк договору 360 днів. 2.2.3. Розмір першого обов`язкового платежу 598,75 гривень. 2.2.4. Період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та частини комісії за надання кредиту та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування, а також частина нарахованої комісії за надання кредиту, підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11. 2.2.5. Дата сплати першого обов`язкового платежу 13 лютого 2026 року.
Підпунктом 2.2.8. п. 2.2 договору перебачено комісію за надання кредиту 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 345,00 гривень). Дата надання кредиту: 15 січня 2026 року; дата повернення кредиту: 09 січня 2027 року; процентна ставка/ день (фіксована): 0.95; орієнтовна загальна вартість кредиту: 9185,00 гривень; неустойка, грн./день: 100; загальні витрати за кредитом: 7185,00 гривень.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка 3194.73%. Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п.п. 2.2.2. п. 2.2. договору та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, а також на припущенні, що позичальник не буде здійснювати дострокового виконання умов договору, не буде збільшувати суму кредиту та не буде допускати порушення умов договору. 2.3.1. Денна процентна ставка/день 0.998%. (п. 2.3 договору)
Відповідно до п. 2.5 договору максимальний кредитний ліміт, доступний для позичальника відповідно до умов цього договору, становить 2000,00 гривень. Даний ліміт є максимальною сумою коштів, яку кредитодавець може надати позичальнику в рамках цього договору на умовах повернення, сплати процентів, комісій за надання кредиту та інших передбачених договором платежів. Позичальник має право використовувати кошти в межах встановленого кредитного ліміту протягом строку дії договору.
Пунктом 6.13. договору передбачено, що у разі прострочення позичальником сплати першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу (що включають в себе нараховану комісію за надання кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або сплати суми кредиту) на шістдесят другий календарний день, кредитодавець має право вимагати повне погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати ще не настав. В такому разі позичальник зобов`язаний здійснити дострокове повне погашення заборгованості.
У розділі 11 договору під назвою «Юридичні адреси та реквізити сторін» вказані такі дані позичальника  ОСОБА_1 : телефон: НОМЕР_2 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 .
Вказаний вище договір підписаний позичальником  ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором: 384107. (а.с. 11-18)
Копію Заявки-опитувальника клієнта  ОСОБА_1 на отримання фінансового кредиту від 15 січня 2026 року, що містить її персональні дані, заповненням якої вона надала згоду на отримання фінансового кредиту (а.с. 18 зворотна сторона) та копію інформаційного повідомлення, яким  ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на передачу інформації про укладення між нею та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договору про споживчий кредит, його умови, стан виконання, наявність та розмір простроченої заборгованостей (розмір кредиту, процентів за користування кредитом, розмір комісії та інших платежів, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту), розмір неустойки та інших платежів, що стягуються в разі невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит або відповідно до законодавства України особам, вказаним в означеному повідомленні. Інформаційне повідомлення підписане  ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 15 січня 2026 року/ 384107. (а.с. 10 зворотна сторона)
Копію довідки про ідентифікацію за підписом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», якою вказана юридична особа підтвердила, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні договору № 6844119, одноразовий ідентифікатор: 384107, час відправки ідентифікатора позичальнику: 15 січня 2026 року, 10:20:01, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_1 . 16 квітня 2026 року з використанням вказаного вище засобу зв`язку  ОСОБА_1 було направлено вимогу про повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав. (а.с. 10)
Копію листа за підписом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» В. Білана від 20 травня 2026 року, згідно з яким з метою надання вичерпної інформації щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн-позик, право вимоги яких відступлено, означене товариство надало інформацію такого змісту: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , номер договору позики: 6844119, номер платежу: 2d7d75ed-a5d5-42d3-9dc4 1094792bc490. (а.с. 19)
Копію листа за підписом директора ТОВ «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» В. Мироненка від 04 червня 2026 року, яким підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів № ПВ30-09-20/1. від 30 вересня 2020 року, укладеного між означеною юридичною особою та ТОВ 1 «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»: 1) 15 січня 2026 року; 2) номер платежу 2d7d75ed-a5d5-42d3-9dc4-1094792bc490; 3) сума 2000,00 гривень; отримувач ОСОБА_1 - ЕПЗ номер НОМЕР_1 . (а.с. 19 зворотна сторона)
Копію платіжної інструкції № 2d7d75ed-a5d5-42d3-9dc4-1094792bc490 від 15 січня 2026 року, відповідно до якої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за посередництвом ТОВ «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» 15 січня 2026 року перерахувало отримувачу ОСОБА_2 на картку НОМЕР_1 (VISA) грошові кошти у розмірі 2000,00 гривень. (а.с. 21; 22)
Відповідно до копії розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № 6844119 від 15 січня 2026 року, що наданий первісним кредитором - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - загальна заборгованість складає 8074,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту: 2000,00 гривень; 1729,00 гривень - заборгованість за відсотками; : 4000,00 гривень - заборгованість за неустойкою; заборгованість комісією: 345,00 гривень. (а.с. 7)
Копію розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором позики № 6844119 від 15 січня 2026 року за період період з 19 травня 2026 року по 22 червня 2026 року, складеного ТОВ «Фінпром Маркет», з якого слід, що загальна заборгованість за означеним договором становить 8 074,00 гривень, складовими якої є: заборгованість за тілом кредиту: 2 000,00 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами: 1 729,00 гривень; заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею: 4 000,00 гривень; заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією: 345,00 гривень. (а.с. 8)
Копію вимоги про повернення кредиту від 16 квітня 2026 року, згідно з якою у зв`язку із затримкою сплати ОСОБА_1 заборгованості за договором кредитної лінії (Надійний) від 15 січня 2026 року № 6844119 на понад два календарних місяці, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (кредитодавець), керуючись умовами договору повідомило останню про прострочення платежу/платежів та звернулося до ОСОБА_1 з вимогою повернення кредиту. (а.с. 20)
Копію договору факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт), відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. (а.с. 23 зворотна сторона - а.с. 27)
Згідно з п. 2.1 договору факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в наступному порядку: 2.1.1 клієнт формує та надає фактору інформацію згідно з реєстром прав вимоги, необхідну для оцінки заборгованостей боржників, шляхом направлення такої інформації на електронну пошту фактора за формою, погодженою сторонами у відповідному додатку до договору. 2.1.2 У випадку погодження такої інформації, фактор формує реєстр права вимоги та надсилає клієнту підписаний скан такого реєстру електронною поштою, а протягом наступного робочого дня - надсилає 2 (два) екземпляри підписаного реєстру в паперовому вигляді або у вигляді електронного документу, підписаного кваліфікованим електронним підписом уповноважених представників сторін у порядку, передбаченому цим договором за допомогою сервісу для обміну електронних документів «ВЧАСНО».
Копію реєстру прав вимоги № 5 від 20 травня 2026 року, складеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт), відповідно до якого клієнт відступає факторові право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року, згідно з означеним реєстром, де під номером 1548 вказаний боржник ОСОБА_1 , договір № 6844119 від 15 січня 2026 року, сума заборгованості разом: 8 074,00 гривень, складовими якої є: сума заборгованості за тілом кредиту: 2 000,00 гривень; сума заборгованості за процентами за користування: 1 729,00 гривень; неустойка: 4 000,00 гривень; заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією: 345,00 гривень. (а.с. 27-29)
Копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 850021651.1 від 26 травня 2026 року, з якої слід, що ТОВ «Фінпром Маркет» здійснило на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» часткову оплату за договором факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року згідно з Реєстром прав вимог № 5 від 20 травня 2026 р. без ПДВ. (а.с. 29 зворотна сторона)
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Як слід з ч.1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно п.п. 5, 6, 7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» слід, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналогічною правовою позицією є Постанова Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
З викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
За ч. 1 ст. 526 ЦК України слід, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як слід з ст. 536 ЦК України, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Підпис одноразовим ідентифікатором є одним із видів електронних підписів.
У свою чергу, поняття «електронний підпис» визначається в чинному Законі України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за п. 15 ч. 1 ст. 1 якого електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.
Отже, загалом електронний підпис не обов`язково має бути нанесений чи інакше вбудований у документ, який ним підписується, достатньо того, щоб він будь-яким способом додавався до підписуваного електронного документа або принаймні логічно з ним пов`язувався.
Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23.
Враховуючи викладене вище, у суду не виникло сумніву про те, що первісний кредитор - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»виконав вимоги закону, уклав з відповідачем договір Кредитної лінії (Надійний) № 6844119 від 15 січня 2026 року, керуючись Законом України «Про електронну комерцію». Відповідач у свою чергу, використовуючи своє право згідно укладеного договору, підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором та отримала кредитні кошти, які використовувала на власний розсуд.
Як слід за ст. 1077 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
За ст. 1078 ЦК України України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин),слід, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 512 ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
З ст. 514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).
За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
За ст. 1082 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин),слід, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «….боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…..неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Отже, сторона позивача, яка має право на господарську діяльність з надання фінансових послуг, отримавши право на витребування кредитних коштів в праві вимагати від відповідача ОСОБА_1 їх повернення. Відповідач не виконала укладений ним договір з кредитором, допустивши прострочення відповідних платежів за договором, що дало передбачене договором право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення кредитних коштів. З таких підстав позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3729,00 гривень, з яких: 2000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1729,00 гривень - сума заборгованості за процентами, законні та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по комісії 345,00 гривень, суд виходить з наступного.
Як слід з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
З таких підстав в цій частині заявлених позовних вимог слід відмовити.
Стосовно стягнення з відповідача заборгованості за пенею/неустойкою у сумі 4000,00 гривень, в цій частині суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Оскільки відповідно до Закону «2120-ІХ «Про внесення до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України» щодо дії норм на період воєнного стану «неустойка» (штрафи, пеня) та інші платежі, сплатити яких передбачені договором про споживчий кредит нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткові виконання) за таким договором підлягають списанню кредитодавцем.
Також у відповідності до цього закону у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк його припинення або скасування у разі прострочення за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком, або інших кредитодавців (позикодавців) позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штраф, пені) за таке прострочення.
Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідним договором, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 500,00 гривень, надавши:
Копію договору № 11-05/26-ФП про надання правничої допомоги від 11 травня 2026 року, укладеного між адвокатом «Ткаченко Юлія Олегівна» та ТОВ «Фінпром Маркет». (а.с. 30-33)
Копію витягу з Акту № 1-ФП від 05 червня 2026 року приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 11-05/26-ФП від 11 травня 2026 року, з якого слід, що відносно ОСОБА_1 адвокатом було надано ТОВ «Фінпром Маркет» послуги з правничої допомоги якісно і в повному обсязі (а.с. 34).
Копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги - додатку № 1 до договору № 11-05/26/ФП від 11 травня 2026 року, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (клієнт), з однієї сторони, та адвокат «Ткаченко Юлія Олегівна» на підставі договору про надання правничої допомоги № 11-05/26/ФП від 11 травня 2026 року підтверджують той факт, що клієнт передав, а адвокат прийняв на себе зобов`язання надати наступну правничу допомогу щодо таких справ: під порядковим номером 1548 вказано складання позовної заяви, представництво в суді, відносно ОСОБА_1 (а.с. 34 зворотна сторона - а.с. 35)
Копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 850022335.1 від 12 червня 2026 року про сплату ТОВ «Фінпром Маркет» на користь Ткаченко Ю.О. коштів з призначенням платежу: «Оплата згідно акту № 1-ФП приймання наданої правничої допомоги від 05 червня 2026 року за договором про надання правничої допомоги №11-05/26/ФП від 11 травня 2026 року без ПДВ». (а.с. 36)
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_1 у поданій до суду заяві, серед іншого, просила відмовити у задоволенні позовних вимог щодо витрат на професійну правничу допомогу або зменшити їх розмір, оскільки, на її думку, ця сума є завищеною.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене вище, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з огляду на часткове задоволення позовних вимог та приписи п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 567,00 гривень.
Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки стороною позивача був сплачений судовий збір у сумі 2662,40 гривень, було задоволено частину позовних вимог, з 8074,00 гривень позовних вимог, задоволено 3729,00 гривень (3729,00х100): 8074,00=46,18%, судовий збір 2662,40 гривень задоволено 46,18%, (2662,40х46,18%):100%= 1229,50 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,4,12,13, 81, 89, 128, 141, 223, 229, 263-265 ЦПК України, ст. ст.6, 205, 207, 526,625,626, 628, 638,639,1048,1050,1052,1054, 1077, 1082 ЦК України, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» Ґедзь Ольги Віталіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ; адреса АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОРУ 43311346 місцезнаходження юридичної особи: 08205 місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31/33, банківські реквізити НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку-334851) суму заборгованості за договором кредиту №6844119 в розмірі 3729 (три тисячі сімсот двадцять дев`ять) гривень 00 копійок, з яких:
-2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, сума заборгованості за основною сумою боргу;
-1729 (одна тисяча сімсот двадцять дев`ять) гривень 00 копійок, сума заборгованості за процентами;
В іншій частині заявлених позовних вимог 4345 (чотири тисячі триста сорок п`ять) гривень 00 копійок заявлених як заборгованість за пенею/неустойкою відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ; адреса АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОРУ 43311346 місцезнаходження юридичної особи: 08205 місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31/33, банківські реквізити НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку-334851) витрати понесені по сплаті судового збору під час подачі позовної заяви до суду у розмірі 1229 ( одна тисяча двісті двадцять дев`ять) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ; адреса АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОРУ 43311346 місцезнаходження юридичної особи: 08205 місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31/33, банківські реквізити НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку-334851) витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 567 (п`ятсот шістдесят сім) гривень 00 копійок.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 14 вересня2026 року.

Суддя Баришівського
районного суду       С. І. Чехов